A VIRTUOUS BUSINESS
- Jeg skjenker i et glass. - Så fint.
Fargen er så klar.
Foreldrene mine i USA drakk den ofte.
Den har en fin aroma, så jeg drikker den av og til.
Det stemmer. Du er fra USA.
Ja.
Takket være deg, drikker vi vin.
Jeong-suk, hva driver du med?
Kom og sett deg.
Ok.
Det er mer mat enn forventet.
- Jeg griller kjøtt om vi går tom. - Ok.
- Sett deg her. - Takk.
- Vil du ha vin? - Ok.
I motsetning til oss, så er glasset til Jeong-suk fullt.
Det renner over snart.
Det er kjærlighet, ikke vin.
Fint for dem.
For noen turtelduer.
Herr Choi, vil du utbringe en skål før vi klirrer med glassene?
Jeg er for sjenert til det. Glem det.
Du er dagens stjerne. Si et par ord.
En runde applaus.
Kom igjen.
Du verden.
Kjære vene.
Jeg vil takke
de mange hederlige gjestene som kom hit
på tross av sine travle dager for å feire at jeg er utskrevet fra sykehuset.
Tusen takk.
- Bra. - Du verden.
Det er et gammelt ordtak:
"Hvis du mister penger, mister du en liten bit.
Hvis du mister ære, mister du en halvdel.
Men hvis du mister helsen, mister du alt."
Helsen må alltid settes først.
Det vil jeg gjerne at dere skal huske.
Skål.
- Det nest viktigste er… - Ja vel.
Skål.
- Skål. - Skål, Jeong-suk.
Hvorfor avbrøt du meg?
Jeg begynte å bli varm i trøya.
Maten blir kald. Alle forstår det verdifulle budskapet.
"Verdifull"?
- "Verdifull." - Ikke sant?
Dette er fint. Vær så god og spis.
- Her. - Ok.
Yeong-bok, du er litt av en husmor.
- Fru Oh, disse fatene er så fine. - Synes du?
Alle fatene dine er fine.
Du verden.
Seriøst, det ser bra ut sånn.
Han er greiere enn forventet.
- Hva? - Jeg mener etterforsker Kim Do-hyeon.
Jeg trodde han var fåmælt.
Etter det jeg har sett i dag, er han snill og godhjertet.
Det ser ut som du liker ham godt.
Er det fordi han er Jeong-suks mann? Jeg blir helt bløthjertet.
Jeg vil bare snakke med ham.
Jeg gir dette til barna.
- Ok. - Ok.
Hei.
- Det var ikke nødvendig. - Jeg er snart ferdig.
- Er du skadet? - Å nei.
Du verden. Du må være forsiktig.
Vent litt.
Det går bra.
Det gjør sikkert vondt.
Det er dypere enn det ser ut.
Hvorfor lot du det ikke stå?
Unnskyld.
Du høres ut som en mor som kjefter på sønnen sin.
Unnskyld. Jeg ble bare skremt.
Jeg kjeftet ikke. Jeg synes bare synd på deg.
Dette kuttet…
Mister, kan du være her litt?
- Min-ho, det er sent. Kanskje neste gang. - Nei.
Da kan vi tre leke sammen neste gang.
Det høres bra ut.
Hva skal vi gjøre?
Ok. Det kan vi gjøre.
Lover du?
Jeg lover.
Gå inn. Det er kaldt. Jeg ringer deg. Ha det.
- Ha det. - Ha det.
Hallo?
Jeong-suk, det er meg.
Ja, fru Oh.
Du ville ha et kamera til å ta bilde av produktene.
Jeg fant det, så det ordner seg.
Takk, fru Oh.
- Ok. Vi sees i morgen. - Fru Oh.
Ja? Hva er det?
Vel, har du…
Det var ingenting. Vi sees i morgen.
Hva var det? Vi sees i morgen.
Jeg er glad for at den skyldige er tatt,
men du må være veldig skuffet.
Jakten på dine biologiske foreldre gikk tilbake til start.
Jeg starter på nytt.
Takk for hjelpen.
Du må si ifra hvis du trenger noe.
Greit.
Hva gjør dere?
Ser du ikke det? Vi drikker kaffe.
Hvorfor henger dere her så tidlig på morgenen?
- Vi går inn. - Ja.
Sjef!
Du pleide å drikke kaffe med meg! Den er varm!
Hva gjør du?
Er det ødelagt?
Jeg ser ingenting.
Ta av dekselet.
- Ser du nå? - Ja, jeg ser godt.
Så frustrerende.
Du kan ingenting om kameraer, men du skal ta bilder av produktene?
Vil du ha hjelp?
Glem det.
Jeg ser alltid kort og stygg ut på bildene dine.
Ingen mann i verden kan gjøre kvinner fornøyde med bilder.
Det stemmer. Dae-geun er flink til å ta bilder.
Han studerte fotografi på skolen.
Er det sant?
Ja, selv om han sluttet,
studerte han fotografi.
Han er sikkert bedre enn oss.
- Du verden. - Så kult.
Dra hjem. Jeg må hjemom først.
Ok.
Hva hvisker dere om?
Det lurer jeg også på.
Jeg sa bare takk for at han tok bilder i dag.
Akkurat.
- Ja. - Sier du det?
Dae-geun, du har virkelig stått på i dag.
Takk.
Takk, Dae-geun.
Nei, det var ingenting. Her.
- Dette er filmene fra tidligere. - Ok.
Jeg har planer i kveld, så jeg drar nå.
- Du burde spist mer. - Det går bra. Takk.
- Ha det. - Vi sees senere.
Jeg skal også gå. Jeg må tilbake til salongen.
- Ok. Jeg må også gå. - Ha det.
- Ju-ri, bra jobbet i dag. - Ok.
Så vi må fremkalle bildene og ta dem med til trykkeriet?
Ja. Jeg leverer filmene på fotostudioet på vei hjem
og henter dem i morgen.
Skal vi dra sammen i morgen?
Jeg skal lese korrektur på beskrivelsene i dag.
Vi kan levere dem og bildene til trykkeriet.
- Ok. Det høres bra ut. - Ok.
Hvorfor er du så gretten i dag?
- Er du syk? - La meg holde babyen.
Du har ikke greid å spise noe.
Hei, Eun-ji.
Kom, så leker vi.
Lek med meg så mamma kan spise litt.
Så søt.
- Jeg har tenkt på dette en stund. - Klapp med føttene.
Du er en god barnevakt.
- Er jeg det? - Ja.
Det er du virkelig.
- Liker du meg? - Seriøst.
- Sånn. - Hun pleier ikke å like andre.
Det går bra. Jeg skal passe på deg.
La moren din spise.
Hvem er du?
Det er meg, Dae-geun.
Ju-ri.
Jeg kjente deg ikke igjen. Du ser så annerledes ut.
Jeg endret stil så folk ikke kjenner meg igjen.
Hvis jeg retter ut håret og har på vanlige klær,
blir jeg ikke gjenkjent.
Du er veldig fin i det antrekket.
Du kan skryte mer av meg inne.
Ok.
- Kom igjen. - Kom inn.
Jeg visste at fru Heo var rik, men dette er overveldende.
Hva er dette?
Jeg så at du drakk vin her om dagen.
Jeg tok med whiskyen moren min hadde gjemt.
Vi tar en drink her først,
så skal jeg vise deg rommet mitt.
Så du vil sette stemningen først.
- Ok. - Sett deg.
- Synes du jeg er sexy? Seriøst? - Ja.
Menn er sexy når de fokuserer på noe.
Du er visst glad i fotografering.
Jeg pleide å elske det. Derfor studerte jeg det på universitetet.
- Hvorfor sluttet du? - Foreldrene mine var imot det.
De sa at det var flaut og at jeg ikke ville tjene penger.
- Det var uansett et smålåtent universitet. - Er det navnet på universitetet?
Nei. Det er Geumshin-universitetet.
Hvorfor kaller du det et smålåtent universitet?
Vel,
alle mine søstre og slektninger gikk på vel ansette universiteter.
Jeg ble vant til at folk så ned på meg og kalte skolen min smålåten.
Hvorfor så de ned på deg?
Det er imponerende.
Imponerende?
Ja!
Kanskje fordi jeg ikke var i nærheten av å gå på universitetet.
Bare det at du gikk på universitetet er helt utrolig.
Det er kult at du er en dyktig fotograf.
Det er flott.
Hva?
Gråter du?
Nei.
Ingen har sagt det til meg før.
Jeg har alltid tenkt: "Hvorfor er jeg så patetisk?"
Noen synes faktisk at jeg er en kul person.
Jeg er så takknemlig for det.
Men jeg er også trist.
Ikke gråt.
Tusen takk.
Ikke gråt. For en skrikerunge du er.
Dette er rutinen din.
Jeg mener…
Du gråter alltid og kysser meg når jeg trøster deg.
Det er det samme som sist.
Nei, det er ikke det samme som sist.
I dag skal ikke du ta styringen.
Sitt stille. Jeg kommer til deg.
Du verden.
Du er gal.
Hva gjør dere?
Må du spørre? Er det ikke åpenbart?
Hva gjør du her? Hva med reisen til Kina?
Kina? Det er ikke poenget akkurat nå.
Små drittunger!
Eom Dae-geun! Stans!
Din lille tosk!
Stopp der, din tosk!
Å nei.
Mamma, hør på meg!
- Stopp! - Hold fast!
Nå har jeg deg!
Slamper!
Du må snakke med meg. Hvorfor er Ju-ri her?
Jeg går rett på sak.
Gjør det slutt.
Mamma.
Kan dette være…
LEIEAVTALE
Det er en leieavtale.
Ja. Hvis dere ikke slår opp, må du flytte ut.
Nå er du latterlig.
Latterlig? Hvordan det?
Du våget å forføre sønnen min.
Hvordan kan du si at det er latterlig?
Du må bare være sint på meg, men det handler om livsoppholdet mitt.
Hvordan våger du å stirre på meg og snakke imot meg?
Slutt å se på dramaserier.
- Vær stille! - Nei!
Du har alltid truet med å slå hånden av meg.
Ikke lat som jeg er så dyrebar.
Din lille…
Du har gått for langt!
- Av alle kvinner i verden, hvordan… - Seriøst!
Du kan bare behandle meg dårlig, men ikke Ju-ri!
Ropte du nettopp til meg?
Er du så gal etter denne usle kvinnen med et barn?
Hun er ikke ussel.
Du har aldri gitt meg anerkjennelse.
Hun sa at jeg var nok og at jeg var kul. Hun anerkjente meg for den jeg er.
Jeg føler at jeg kan gjøre alt ved Ju-ris side.
Jeg vil bli en bedre person fordi hun har tro på meg!
Så…
Ju-ri.
Ikke forlat meg.
Jeg elsker deg.
Jeg også.
Jeg elsker deg også.
Ikke gråt.
Seriøst. Hvorfor gråter du igjen?
Din lille skrikerunge.
- Din tåpe. - For en torn i øyet.
Du verden.
De ble bedre enn forventet.
Han er en ekspert.
Jeg var litt nervøs siden han laget sånt oppstyr.
Det var jeg også.
Jeg er sulten. Skal vi spise før vi drar på trykkeriet?
Greit.
Etterforsker.
Er du på jobb?
Ja, jeg ble nettopp ferdig.
Det er lunsjtid. Vil du spise lunsj med oss?
Vi skal dra og spise nå.
Skal vi?
Kom igjen.
- Vær så god. - Takk.
Vær så god.
- Takk. - Kos dere.
Det var mye pepper.
Jeg liker pepper.
Du liker visst også pepper.
Ja.
Jeg har med meg pepper fordi jeg synes synd på restaurantene.
Du verden. Jeg gjør det samme.
Folk sier at jeg ikke vil kjenne smaken på suppen med så mye pepper.
- Det hever smaken, ikke sant? - Nettopp!
Synes du det er rart at jeg bruker så mye pepper?
Nei.
Det er fint å se deg spise med velbehag. Har du spist frokost?
Nei. Jeg pleier å hoppe over frokosten.
Foreldrene dine er utenlands.
Det må være stress å lage mat.
Du bor visst ikke så langt fra meg.
Bare kom innom når du ikke orker å lage mat.
Det er ikke bra for helsen å spise ute hele tiden.
Greit, det skal jeg gjøre.
Det går bra. Bare spis.
Forresten,
du sa at du utelukket fru Oh tidlig.
Kan jeg spørre deg hvorfor?
Hva?
Etter du har tilbrakt tid med fru Oh,
ble jeg nysgjerrig.
Tidslinjen stemte ikke.
Oh Geum-hui giftet seg og ble med ektemannen til Geumje
for 20 år siden.
Før det hadde hun ingen tilknytning til Geumje.
Akkurat.
Dessuten så jeg at hun ble behandlet
mot ufruktbarhet for lenge siden på klinikken i Geumje.
- Men det hadde vært hyggelig. - Hva da?
Hvis jeg finner moren min en dag,
håper jeg hun er godhjertet og munter som fru Oh.
Vet du…
Jeg må fortelle deg noe.
- Du er hjemme. - Ja.
Hvorfor er du så nedfor?
Ikke spør.
Dae-geun kom ikke på jobb på grunn av et nødstilfelle.
Jeg har jobbet i hele dag.
Jeg lurer på hva som har skjedd.
Uansett, opp med hodet.
Favorittmaten din, fritert kylling, blir levert snart.
Fritert kylling?
Den siste episoden av Sjalusi går i dag. Vi kan se på mens vi spiser.
Det stemmer. Det er i dag.
Hva er klokka? Det starter snart.
Choi Soo-jong og Choi Jin-sil.
- De blir vel et par som oss? - Jeg tror de gjør det slutt.
- Hva? Det kan ikke skje. - Vi får se.
Kyllingen er her. Jeg henter den.
Den friterte kyllingen er her
Den gode friterte kyllingen er her…
Kjære.
Jeg tror vi har et problem.
Hva? Er det noe galt med kyllingen?
Nei, det handler ikke om kyllingen.
Geum-hui.
Hva? Ju-ri, hva gjør du…
Hallo.
Unnskyld meg.
Vel…
Så dere to er sammen,
og fru Heo tok dere på fersken.
Jeg skjønner at hun er sint, men hun burde ikke ha kastet dere ut.
Jeg trodde hun prøvde å skremme oss, men hun gjorde det med en gang.
Min-hos bestemor er visst mye hos Jeong-suk.
Kan jeg bo her til jeg finner et nytt rom?
Selvsagt…
Jeg er ikke så sikker.
Hva?
Fru Heo er imot dette forholdet.
Hvis hun finner ut at du bor her, kan det skape problemer.
Herr Choi, så slemt av deg.
- Du verden. - Er det moren min eller meg?
Utrolig. Vi har vært gjennom så mye sammen.
Likevel velger jeg fru Heo.
Bare hjelp oss i et par dager.
Jeg skal prøve å overtale mamma.
Kjære.
Jøsses.
Jeg laget den. Det er ikke noe stort.
Er det en mus? Den er søt.
Det er en kanin.
Det er signaturen min.
Mange tror det er en mus.
Spis ansjos også.
Mamma, skal vi treffe politibetjenten i dag?
Ja.
Men jeg må sjekke senere.
Jeg vet ikke om det går bra med ham.
Hvorfor? Har noe skjedd med ham?
Nei.
Min-ho, pakket du leire til skolen i dag?
Ja. Jeg skal lage en katt i dag.
Hva skal Dong-u lage?
Jeg er så frustrert.
Er du ferdig?
Det har gått over 20 minutter. Når skal du komme ut?
Beklager. Jeg bruker litt tid på morgenen.
Jeg gjør ut meg snart. Å nei.
Dette gjør meg gal.
Du kan bruke toalettet i andre etasje.
Du vet vel at vi har et toalett i andre etasje?
Jeg har brukt det toalettet hele livet. Rumpa mi blir opprørt.
Nå er du dramatisk.
Jeg greier ikke å holde meg.
Nå kan du gå inn.
Hva? Leste du blad mens du satt på do?
Ja. Å holde meg oppdatert om verdens anliggender mens jeg er på do
er morgenrutinen min.
Hvordan kan en åtteåring ha den rutinen?
Lukten sier meg at du ikke har tid til å prate.
Bare gå inn.
Jeg tror den kom ut.
Kjære, hent nytt undertøy til meg.
- Dong-u, vi går og spiser frokost. - Greit.
Du må spise.
Nei. En ikke-betalende husgjest kan ikke være så frekk.
Bare spis.
Hvor lærte du "ikke-betalende husgjest"?
Hvordan kan du spise den?
Han spiste fem av sju kjøttboller!
Får jeg ikke to engang?
Beklager. Han er ikke så flink med barn.
Det går bra. Dong-u spiste mye.
- Dong-u, pakk sekken om du er ferdig. - Ok.
- Takk for mat. - Vær så god.
Jeg skal også dra!
Kjøttboller…
Jeg må gå nå.
Jeg må finne et nytt lokale til salongen.
Det må være vanskelig.
Bare la det stå. Du kan gå.
Takk.
Det er så skittent.
Bra. Hvordan visste du det?
Etterforsker Kim, vil du ha mais?
Hva gjør du?
Hvordan våger du å overse sjefen? Hva tenkte du på?
Unnskyld, sjef.
Kan jeg få gå tidlig i dag? Jeg må sjekke noe.
Klart det.
Er svart te greit?
Ja.
Hva ville du spørre om?
Gjelder det Jeong-suk?
Nei, det gjør ikke det.
Det er bedre om jeg viser deg det.
Hva er dette?
Denne…
Hvorfor er denne…
Det var den jeg hadde på da jeg ble adoptert.
På den
så jeg samme brodering som på lommetørkleet du ga meg.
Jeg ville be deg om en forklaring.
Vel…
Jeg vet ikke.
- Hva? - Jeg vet ikke.
Etterforsker, jeg…
Uansett…
Jeg vet ikke hvem du leter etter, men jeg kan ikke hjelpe deg.
Ha det.
Vent.
Kjære, jeg er hjemme!
- Du er hjemme tidligere enn forventet. - Ja.
Jeg har med kjøtt fra slakteren.
Det er til kjøttboller.
Lag mange denne gangen.
Jeg vil ikke konkurrere med ungen igjen.
Greit.
Det er noe annet.
Her.
Hva er dette?
Åpne den.
På bryllupsdagen vår
kjøpte jeg et skjerf som bare skapte trøbbel.
Jeg kjøpte et nytt et.
Du hadde på et skjerf den første gangen vi møttes.
Du var så elegant og vakker.
Jeg tenkte: "Jeg skal gifte meg med henne og gjøre henne lykkelig resten av livet."
Hvorfor så nedfor? Liker du det ikke?
Det er ikke at jeg ikke liker det.
Hva synes du? Er det fint?
Du er så vakker.
Du har ikke forandret deg.
Tøv.
Stell deg. Jeg skal lage middag.
Greit.
Småen må ha rotet,
men huset er skinnende rent.
Hvordan visste du at det er enklere å fange snegler om kvelden?
Bestemor sa det.
Ja! Jeg fant to.
- Hva med deg? - Jeg har ikke funnet noen.
- Er den første gangen din? - Ja det er min første gang.
Fanget du ikke sånne med foreldrene dine da du var liten?
Nei.
Min-ho, han vokste opp i USA.
- Du kan lære ham det, ikke sant? - Ja.
Se her.
Det er mange glatte sånne.
- Du finner mange på dem. - Ok.
Disse delene er urørte.
- Sånne? - Ja.
Vent litt.
Jeg fikk dem, ikke sant?
Legg dem her.
Så det er sånn man gjør det.
Min-ho, dette er gøy. Skal vi se hvem som finner flest?
Ja!
Jeg holder ikke igjen selv om det er din første gang.
Greit. Klar, ferdig, gå.
Her.
Jeg tok dem. Ser du hvor mange jeg fant? Én, to, tre.
- Hva? - Ikke sant?
Ta dem.
Min-ho, kom ut.
Jeg skal bare finne fem til.
Jeg møtte henne i dag.
Fru Oh?
Hun skvatt da hun så babyklærne.
Hun sa hun ikke visste noe.
Det så ut som hun ikke ville innrømme det.
Du burde hvilt deg hjemme i dag.
Jeg har sett for meg å treffe moren min hundrevis av ganger.
Jeg var ikke alltid velkommen.
Kanskje jeg føler meg bedre enn forventet på grunn av det.
Jeg vant.
Du tuller.
- Er du sikker? - Selvsagt.
Få se.
- Hva? - Se.
Du fant så mange.
Hvor mange fant du? Én, to, tre, fire, fem, seks…
Mamma.
Lag sujebi i morgen med sneglene jeg fant sammen med ham.
Greit.
Sov godt, gutten min.
God natt, mamma.
Hallo?
Hei, Ju-ri.
Ja. Brosjyren er ferdig ca. kl. 11.00 i morgen.
Vi kan møtes på trykkeriet.
Akkurat. Jeg skal si det til Geum-hui. Ok.
Jeong-suk sa vi skal møtes på trykkeriet kl. 11.00.
Må jeg bli med?
Du har jo lagt ned mest innsats.
Ja. Sa du ikke at det ville bli den travleste dagen?
Er du syk?
- Åpne munnen. - Det er ikke sånn.
Jeg spurte bare.
Det koster å sørge for at man er velnært. Dere jobber hardt uten nok hvile.
- Hvor har du lært det uttrykket der? - Septemberutgaven av Husmorliv.
Vær så god.
Du jobber også hardt med å lese blader.
- Er det godt? - Spis opp.
SEONGGWANG TRYKKERI
- Jenter! - Hallo.
Velkommen.
- Du er her. - Ja.
Brosjyren ser fantastisk ut.
Den er kjempefin.
Jeg blir sint om noen kaster den på gata.
Vi må legge vekt på at det er en kupong på siste side.
Skal vi dele dem ut i par?
Vi kan være et par. Fru Oh og Jeong-suk kan være et par.
Er det ikke raskere å gjøre det separat?
Jo. Skal vi gjøre det, fru Avdelingsleder?
Ok. Vi gjør det separat og møtes på kontoret etterpå.
- Ok. - Ok. Lykke til?
- Jeg tar denne. Kom igjen. - Du verden.
- Sees senere! - Ha det.
RESERVASJONSLISTE VIBRATOR, GEL, KONDOM
Brosjyren har fungert kjempebra.
Ikke sant, Geum-hui?
Hva? Ja.
Ikke sant?
Det ville vært så vanskelig å selge alt det selv.
- Bra jobbet. - Ja.
Vi burde feire, men jeg må se på et lokale til salongen.
Jeg må hjem til barna.
Jentene passer Eun-ji.
Vi tar en drink når jeg har funnet et nytt lokale.
Dae-geun og etterforskeren også.
Det var så hyggelig her om dagen.
Hva sier du?
Ja.
Du er vel også med?
Selvsagt er hun det.
Fru Oh så ut til å like etterforskeren. Ikke sant?
Ja da. Alle har det travelt, ikke sant? Vi bør gå nå.
- Ok. Jeg skal gå. - Ha det.
- Ok.
- Sjekk alibiet til de to mistenkte. - Ja.
Vent.
Jeg vil stille deg et siste spørsmål.
Hvorfor…
Hvorfor forlot du meg?
Det er ingen spesiell historie. Jeg datet noen og ble gravid ved et uhell.
Jeg var redd fra hva andre ville tro og ville ikke ta ansvar.
Du forventet en hjerteskjærende historie, men det er alt.
Så ikke heng deg opp i det.
Gå videre med livet.
Jeg har levd et fredelig liv, og det vil jeg fortsette med.
Greit. Jeg forstår.
Jeg er hjemme.
Geum-hui.
Hei.
Hva sitter du og tenker på?
Det var ingenting.
Dong-u sovnet mens han så på film med ektemannen min,
så jeg la ham.
Takk.
Du kom senere enn forventet.
Jeg finner ingen bra lokaler.
Fru Heo har fortalt eiendomsmeglerne om meg.
De vil ikke vise meg lokaler engang. Kanskje jeg bør flytte til Oksan.
Det må være vanskelig.
Oksan?
Ja. Jeg vil ikke starte på nytt i en ny by.
Det var så vanskelig da jeg først flyttet hit.
Var det?
Kundene skrøt av at jeg var en dyktig frisør,
men sluttet å komme da de fant ut at jeg var alenemor.
Det var så slitsomt at de hengte meg ut.
Det må ha vært vanskelig.
Det kan ikke ha vært lett å oppdra et barn alene.
Det var ikke lett.
Da jeg ble gravid med Dong-u, overså faren meg.
Foreldrene mine sa at jeg ikke skulle beholde ham.
Derfor flyttet jeg ut og kom hit.
Ingenting var lett.
Jeg gråt mye.
Men når jeg gråt, så folk ned på meg.
Derfor begynte jeg å le mer.
Jeg tenkte: "Jeg skal le og si hva jeg tenker på."
Har du angret på…
…avgjørelsen din?
Nei, aldri.
Først lo jeg så jeg skulle se sterk ut.
Men Dong-u har gitt meg så mye å le av.
Mamma.
- Dong-u, du er våken. - Ja.
- Hadde du en skummel drøm? - Ja.
Det går bra. Vi kan sove sammen.
Jeg hørte at du så en morsom film med herr Choi.
Hvilken var det?
Hvorfor…
Hvorfor forlot du meg?
Greit. Jeg forstår.
Do-hyeon.
Do-hyeon!
Hva er det?
Du er glovarm. Vent litt.
Hvorfor ringte du ikke og sa at du var syk?
Er du sint på en som er syk?
Nei.
Det er vanskelig, ikke sant?
Det blir bedre snart. Ikke bekymre deg.
Nei da.
Da jeg hørte historien din,
gjorde det vondt i hjertet. Jeg syntes synd på deg.
Den ene pålitelige allierte som alltid er der.
Jeg skjønte at du ikke hadde det.
Men nå synes jeg overhodet ikke synd på deg.
Jeg kan være den personen.
Jeg skal være det.
Vi har ikke mer medisin. Jeg går på apoteket.
Få deg litt søvn.
Her er bestillingsskjemaet.
Takk. Beklager at du måtte komme hit.
- Det går bra. - Jeg må skynde meg.
Hallo.
Trenger du noe?
Ja.
Jeg tror det er sykdom grunnet utmattelse. Kan jeg få febernedsettende?
Hva? Du ser frisk ut.
Hvem er syk? Min-ho?
Nei.
Er etterforskeren syk?
- Ja. - Hvordan ble en så ung mann syk? Vent her.
Vent.
Fru Oh.
Vel…
Er han veldig syk?
Feberen har gått ned.
Du vet det, ikke sant?
Du misliker meg sikkert og synes jeg er hardhjertet.
Jeg vet ikke nok om deg til å synes det.
Jeg tenker ikke sånn.
Jeg ble forfjamset.
Det er så lenge siden.
Jeg ville spørre ham hvordan livet hans har vært.
Men hva er poenget?
Det er best at vi fortsetter å leve separate liv.
Han vokste opp og ble en redelig og respektabel mann.
Husker du hva som skjedde med eieren av videoutleien?
Etterforsker Kim var
etter den skyldige fordi han trodde han var et offer i saken.
Han trodde han ble kidnappet som baby og at foreldrene hans lette etter ham.
I mange år trodde han at han ble forlatt.
Han fant ut at det kanskje ikke var sånn og ble håpefull.
Do-hyeon har blitt en redelig og fornuftig mann.
Men han har ventet på å få treffe moren sin i mange år.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Ektemannen min vet det ikke.
Han har levd i uvitenhet.
Hvis han finner ut at jeg fikk en baby før jeg giftet meg med ham, så…
Herr Choi, hva gjør du her?
Så du har en sønn.
Og det er den etterforskeren.
Ja. Jeg fant det ut nettopp.
Unnskyld.
Jeg burde ha sagt det til deg.
Var det derfor du ikke ville ha barn?
Når jeg følte din oppriktige kjærlighet for meg,
ble hjertet mitt knust.
Jeg tenkte på
hvor forrådt du ville følt deg om du hørte det.
Jeg trodde du ville forlate meg for godt.
Jeg hadde en magefølelse.
Hva?
Hvor er tangen? Det er mye jobb å bo i et hus.
Kanskje vi skal flytte. Fant du den?
Hva er dette?
En tradisjonell kjeksboks?
Det var rett etter bryllupet.
Jeg fant babyklær og et kosedyr blant tingene dine.
Jeg skjønte at det betydde noe.
Du ville ikke ha barn fordi du ville leve som en moderne kvinne.
Men når du så en baby,
fikk du tårer i øynene.
Jeg skjønte
at det lå en historie bak.
Så hvorfor…
Hvorfor sa jeg ingenting? Må du spørre?
Det virket som du ville la det være begravet.
Det var ingen annen grunn.
Så…
Hvis du nøler på grunn av meg,
så er ikke det nødvendig.
Kjære.
Vet du,
livet mitt har alltid vært komplett fordi jeg har deg.
Jeg mener det.
Du må ha hatt det så vondt alle disse årene.
Ikke gråt.
Slutt å gråte.
Du fyller 60 snart, men du gråter som ei lita jente.
Det går bra.
- Går det bra med deg? - Er dette…
Hva gjør du her?
Jeg har noe å si.
Det føles som jeg ikke fikk sagt det jeg egentlig ville si til deg.
Unnskyld.
Alt er mammas feil.
Unnskyld.
A VIRTUOUS BUSINESS
Angående Do-hyeon… Be ham om å stikke innom ofte.
Han må begynne å spise den gode maten til moren sin.
Du har knapt med tid.
Det er i neste uke.
Du blir overført til teamet for uløste saker.
Det er så plutselig.
Det har gått noen dager.
Fru Heo ba meg om å sparke ham fra apoteket,
men jeg haler ut tiden.
Jeg skal avslutte forholdet,
men på én betingelse.
Hva betyr det?
Hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke
når vi kan selge igjen!
Tekst: Mari Hegstad Rowland