OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Kde mám začít?
Já jsem…
milovala syna sluhy. Vyrůstali jsme spolu.
Když jsem otěhotněla, otřáslo to celou rodinou
a on nakonec odešel.
Odešla jsem, abych tě ochránila.
Tehdy jsem poprvé zažila chudobu,
ale také jsem poprvé zažila štěstí.
Co?
Briketa vyhasla?
Maminka dojde pro nové.
Zlatíčko!
Potřebuje operaci.
Pomozte mi prosím se zdravotními výlohami.
Otče…
Rozluč se s ním.
Ať tě nikdo nevidí.
Ano.
Slíbili, že když se tě vzdám,
zaplatí lékaře a pošlou tě k rodinnému příteli.
Nakonec…
to bylo mé rozhodnutí.
Děsila mě realita, které bych po otevření dveří čelila.
Půjdu za Min-hem.
Dobře.
Jsi v pořádku?
Je tohle…
Co tady děláte?
Chtěla bych ti něco říct.
Přijde mi…
že jsem ti neřekla, co jsem chtěla říct doopravdy.
Omlouvám se.
Za všechno může máma.
Moc se omlouvám.
Omlouvám se.
Han Čong-suk.
Šla jsem k tobě, ale nebyls doma.
Vyříkali jste si to?
- Přišly noviny? - Jo, jsou tu.
- Na. Ochutnej. - Dobře.
Je to moc dobré.
Vážně?
Víš, k To-hjonovi…
Měl by nás často navštěvovat.
Měl by začít jíst mámina chutná jídla.
Dobře.
Vyřídím mu to.
Dobré ráno.
- Dobré. - Dobré ráno, Ču-ri.
Kum-hui, dneska máš dobrou náladu.
Stalo se něco dobrého?
Ano.
Našla jsem syna.
Je to detektiv Kim To-hjon.
Detektiv Kim To-hjon je tvůj syn?
Proboha.
Takže…
to není zápletka seriálu,
ale váš příběh?
Přestaň se ptát.
Já se jí doma ptala tak pětkrát šestkrát.
Proboha, paní O.
Celé ty roky jste to nemohla nikomu říct.
Muselo to pro vás být moc těžké.
Jsem moc ráda, že jste syna našla.
Děkuju.
Bála jsem se, že mě budete soudit.
Proč bychom tě soudily?
Vždyť víš, že jsem svobodná matka.
A můj manžel býval zločinec.
Já se rozvedla, protože měl manžel poměr.
Můj život je jedno velké drama.
No jo. My se… Jak to jen říct?
Jo. Dělily jsme se o bolístky.
Takže teď budeme ještě bližší kamarádky.
Jak se cítíte?
Zatím mi to nepřijde skutečné.
To se vsadím.
Ale postupně vám dojde, že jste syna vážně našla.
- Že jo? - Ano.
To je vážně skvělé.
- Detektive. - Dobrý den.
To je váš syn.
Asi tě přišel doprovodit domů.
Ahoj.
Ale no tak, nikdo se matce nekloní tak uctivě.
Měli byste se vítat láskyplněji.
Jo. Měla bys říct:
„Ahoj, tady jsi!“
A on na to: „Ano, matko.“
Tak šup.
Ahoj, tady jsi!
Ano, m…
M…
Půjdeme?
Už je pozdě. Měly bychom jít.
- Půjdeme. - Mějte se.
Nechcete si dát něco k jídlu? Zajdeme spolu na večeři.
Na večeři?
Dneska se najím doma.
- Ale bylo by fajn spolu někam zajít. - Manžel se brzy vrátí z práce.
Zajděte si na rande.
Ahoj zítra.
Co? Jsi doma brzy.
Proč jsi nezašla na večeři s To-hjonem?
Ať se líp poznáte.
Jdu na to pomalu. Můžeme jít na večeři i někdy jindy.
To je pravda. Pojďme dovnitř.
To je roztomilý.
Proč?
- Ty fotky jsou skvělé. - Vážně?
Chci si je všechny zarámovat.
To je tou krásnou modelkou.
Spíš nadaným fotografem.
KOUZELNÉ KADEŘE
K PRONÁJMU
Nevěděl jsem, že to hned pronajme.
Zlobíš se?
Ne.
Byla jsem se podívat na místo v Oksanu. Ujde.
Využiju téhle příležitosti, abych Oksan ovládla.
Každý den mě doprovázíš domů,
ale měl bys už jít.
To nevadí. Doprovodím tě.
No tak. Je pozdě.
Jinak ráno nevstaneš. Co když přijdeš pozdě do práce?
Asi bych měla doprovodit já tebe.
Co? No dobře.
Dobře doraz.
- Ty taky. - Tak jo.
Měj se.
- Běž první. - Ty běž první.
Ty běž první.
- Tak běž. - Běž domů.
- Dobře doraz. - Ty taky.
No jo. Jeden ten hottok je Te-gunův.
LÉKÁRNA WONBONG
Co?
Tíží tě to, viď?
Co?
Zřejmě o tom přemýšlíš.
Jo.
Popravdě jsem s ní chtěl jít na večeři.
Ale nechtěl jsem na ni tlačit.
Připadala ti ta situace trapná?
Jo.
Ale…
To je asi normální.
Byli jste od sebe 30 let.
Časem se to zlepší.
Myslíš?
Jo.
Naštěstí máte dost času na to, abyste se sblížili.
Nemáte moc času.
Je to příští týden.
Převelí vás do týmu nevyřešených případů.
Co tak najednou?
Mají tam případ nezvěstného dítěte,
tak si vás vyžádali.
Nejspíš proto, že jste vyřešil ty únosy.
Přišlo mi, že je škoda,
že se hned po nalezení matky musíte přestěhovat do Soulu,
ale vzpomněl jsem si,
že jste se o tohle začal zajímat po vyřešení předchozího případu.
Ano. Máte pravdu, ale…
Promyslete to.
V případu figuruje adopce do zahraničí,
tak vážně potřebují někoho, kdo umí anglicky.
Promiňte. Ráno mě bolelo břicho.
Trvalo mi to, co?
Určitě to tam páchne.
To nevadí.
Chci se vás na něco zeptat.
Na co?
Už je to pár dní.
Te-gun na to možná nevypadá,
ale celý život prožil v bohaté rodině. Určitě je to pro něj těžké.
Paní Hoová chtěla, abych ho vyhodil z lékárny,
ale hraju o čas.
Proboha.
No páni.
Vypadá to dobře.
Nemám radost, že tě tu vidím.
Ale ráda si mě vyslechnete.
O co jde?
Rozhodla ses s ním rozejít?
Ano.
Ukončím náš vztah.
Opravdu? Myslíš to vážně?
No konečně ses umoudřila.
Je to správné rozhodnutí.
Mám jednu podmínku.
Podmínku? Myslíš kromě toho, že ti vrátím salon?
Ano.
Ču-ri.
Chtěl jsem ti to dát až zítra,
ale dám ti to dneska.
Je to dárek.
Kdybych použil stativ, bylo by to lepší.
- Příště… - Ne.
Žádné příště nebude.
Přišla jsem se s tebou rozejít.
Cože?
Ukončeme to.
O čem to mluvíš?
To je vtip, že jo?
Proč bychom se rozcházeli?
Počkej, je to kvůli salonu?
Vím, že je to těžké, ale když vydržíme…
Tak co?
Co když paní Hoová neustoupí? Co uděláš pak?
Určitě to chápeš.
Ču-ri.
Vím, že jsem neschopný a nejsem dost dobrý.
Vím, že je ode mě sobecké chtít, abys zůstala.
Ale nemůžu bez tebe žít.
Nedělej to, Ču-ri.
Ču-ri.
Dvacet jedna vibrátorů. Co tanga?
Máme 15 růžových, 16 černých
a sedm s našitými perličkami.
Máme sedm krabic kondomů.
Mimochodem, kde je Ču-ri?
Říkala, že musí něco vyřídit a že nám to poví později.
Aha.
Vydržte, prosím.
Prosím, tady Snové prádýlko.
To-hjone.
Aha.
Dobře.
Máš rande, viď?
My to doděláme, klidně běž.
To-hjon chce prý něco říct nám oběma.
Chce s námi doma povečeřet.
- I se mnou? - Ano.
To vy byste měla skončit dřív.
Kdybych to věděla…
Nevypadám ošuntěle?
Moc vám to sluší.
- Vždycky jste moc krásná, paní O. - Ale ne.
Mám radost i za ni.
Určitě je moc šťastná.
Takže jestli to vezmeš, musel bys příští měsíc odjet?
Ano.
Chtěl jsem to s vámi dvěma probrat.
Bude to aspoň na dva roky,
možná i déle.
Co na to říkáš?
Co?
Nemusíš mě žádat o svolení.
Měl bys dělat, co chceš.
Čong-suk, co myslíš ty?
Co myslím já?
Tohle je špatně.
Co prosím?
Samozřejmě bys měl jet. Je to důležitá práce.
Ale vy dva byste se měli napřed pořádně poznat.
Uděláme tenhle týden projekt.
Projekt?
Ano. „Projekt rychlé sblížení“.
CHRÁNÍME ŽIVOTY A BEZPEČÍ
Počkej.
Ahoj.
Připravila jsem ti oběd.
Aha. Děkuju.
Nehltej, ano?
Kapitola první. Světlé chvilky školních dní.
Oběd od mámy.
Tady.
Deštník.
Co se tak najednou rozpršelo?
Prší.
Kapitola dvě.
Máma tě vyzvedne v deštivý den.
Kapitola třetí.
Drink s mámou.
Naliju ti.
- Na zdraví. - Dobře.
Čong-suk, nechceš si taky dát skleničku?
Já vás dneska obsluhuju.
Přinesu další lahev.
Já to udělám.
Nesním to. Ne.
- Proč ne? - Co se děje?
Nechci to.
Nechce jíst mrkev u šneků.
Řekla jsem mu, že je to pro jeho zdraví, ale nechce ji.
Copak je malej?
Tys zase vybírala zlateň z polévky.
Zlateň je tam jednom na ozdobu.
Mrkev je na ozdobu v každém jídle.
To je nesmysl!
Já tohle jím právě kvůli mrkvi.
A já jím polévku kvůli zlateni.
On prostě musí mít poslední slovo, co?
Manžel mi dovolil spát jinde, ale přijde mi to zvláštní.
Mně taky.
Když jsem u vás začala pracovat,
ani by mě nenapadlo, že se tak sblížíme.
Jo.
Život je plný překvapení.
Ze začátku jsi to se mnou měla trochu těžké, co?
Ne. Ne jen trochu. Hodně.
Co? No teda.
Taky ses hodně změnila.
Ze začátku ses všeho lekala.
Byla jsi hrozně stydlivá.
A teď už i vtipkuješ.
Asi se s vámi cítím dobře.
No jo.
Co máme v projektu udělat dál?
Je konec.
- Co? - Když jste se s To-hjonem hádali,
došlo mi, že už jste dost blízcí.
Teď spolu můžete trávit čas, aniž by to bylo nucené.
Myslíš?
Ano.
Takže se od zítřka začnu soustředit na práci.
Dobře.
Mimochodem, Jong-bok říkala, že zítra přijde později.
No jo.
Je to už zítra, že?
Un-dži, dneska jsi nějaká hodná.
Tušíš, že se dneska vrátí domů táta?
Jo?
Jong-bok.
Bolí to?
Kopni mě i do té druhé.
Počkej chvíli.
To je jedno. Musíš domů dojít pěšky.
Na.
Už nedělej žádné problémy.
Napřed musíš rodině paní O oplatit laskavost.
Samozřejmě.
A pak
mi musíš pomáhat, kde se dá.
Jak říkala ta kartářka, rodinu budu živit já.
Dobře.
Já budu dělat domácí práce a starat se o děti,
aby sis nemusela dělat starosti.
Dej mi Un-dži a půjdeme.
- Tak. - Neblbni.
Dneska tě propustili. Nejsi unavený?
Nemám právo být unavený.
Un-dži, pojď k tatínkovi.
Pojď k tatínkovi.
- Tak dobře. - Pojď.
Pomalu. Spinká? Tak jo.
- Zlatíčko. - Tak jo.
Pomalu.
Musí se to napřed sundat.
- Nemůže dýchat. - A je to.
Máme skoro vyprodáno.
Musíme doobjednat kondomy a košilky.
Dobře. Povím to ředitelce.
Tímhle tempem budeme pěkně zazobané.
Jsi v pořádku, Ču-ri?
Na to, že ses rozešla s přítelem, jsi nějak veselá.
Moc dlouho jsme spolu nechodili. Nemám čas se tím trápit.
Je to nejlepší foťák pro studenty fotografování.
Nauč se s ním a příští semestr se vrať do školy.
Dobře?
Te-gune.
Posloucháš mě?
Co? Dobře.
Nechávám tě studovat, co chceš.
Tak proč vypadáš, že máš náladu pod psa?
Co je? Nejsi rád?
Jsem rád.
Děkuju, mami.
Myslela jsem, že po pár dnech mu bude líp.
Jak dlouho hodlá tak trucovat?
Copak to byla láska století?
Mám jednu podmínku.
Jakou?
Nechte Te-guna
dál studovat fotografování.
Co?
Takže tvoje podmínka je, že Te-guna nechám dál studovat fotografování?
Viděla jste ho někdy fotit?
Celý se u toho rozzáří.
Rozhodně bude mít úspěch.
Jsem mrtvej.
Jsi mrtvý?
Dobrý den, paní bytná.
Když budeš takhle hrát hry, máma ti vynadá.
Máma mě většinou nechá dělat, co chci.
No teda, ta je ale hodná.
Já svoje děti nenechám dělat to, co nepovažuju za správné.
Jsem neoblomná.
Ale žádná matka nemůže nad dítětem vyhrát.
Slabší je ten, kdo miluje víc.
No páni.
LÉKÁRNA WONBONG
Ču-ri!
To je čaj z julmu.
Nevím, jestli ho vypiju, přejedl jsem se.
Jsem ráda, že ti chutnalo.
Zítra odjíždíš, tak jsem ti chtěla uvařit něco dobrého.
Začínám být docela zklamaný.
Co?
Odjíždím…
ale tobě to zjevně nevadí.
Já jsem každý den smutný.
Nikdy jsem nebyl tak šťastný a neměl tolik stability.
To ani já.
Ale chci být pozitivní.
Rozhodla jsem se, že se mezitím zaměřím na práci,
tak mi to tolik nevadí.
Lžeš.
Co?
Máma včera taky brečela.
Mami, vážně pan policista odjíždí?
Ano.
Takže se zítra rozloučíme.
Ne že budeš brečet.
Proč?
Odjíždí kvůli důležité práci.
Když budeme brečet,
bude to pro něj těžké.
Musíš slzy zadržet…
i když budeš zklamaný a smutný, ano?
Mami, ty brečíš?
Ne, nebrečím.
Nebrečela jsem.
Jen mi něco spadlo do oka.
To je pro vás.
Co je to?
Dárek na rozloučenou.
Dárek?
Konggi a ttakdži.
Tvoje oblíbené hračky.
Až se přestěhujete do Soulu, nebudete tam mít mě ani mámu.
Budete se nudit.
Jo.
Děkuju.
Můžu tě obejmout?
Když se budete nudit, zavolejte mi.
Dobře.
No tak. Já chci taky obejmout.
Máme ještě hodně času.
Dnešek je váš den.
Děkuju, Min-ho.
Až vyšetřování začne, budu mít hodně práce a možná nebudu k zastižení.
To nevadí.
Díky brožurkám máme víc objednávek.
Taky budu mít spoustu práce.
Oba se budeme pilně snažit…
a až se shledáme, budeme lepší.
Dobře.
Už pojedu.
Dobře.
Jeď opatrně.
Nevynechávej jídlo, ani když máš hodně práce.
Dobře.
Děkuju.
Tak se zatím měj…
matko.
Dobře.
Počkám na tebe.
Dobře.
Mzdy!
Jak ten zloděj věděl,
že dnes vyplácíme mzdy?
V sousedním městě mají zloděje, ještě ho nechytili.
Nemůže to být on?
- Podle mě to nebyl zloděj. - A kdo tedy?
Dveře zůstaly nedotčeny.
Zámek taky. Většina zlodějů zámek přeštípne.
Zná kód někdo další?
Jenom my a vedoucí Sinová.
- Vedoucí Sinová. - Nemá dneska přijet?
Řekla, že odpoledne vyjede z venkova.
Neměly bychom zavolat ředitelce obchodu v Soulu?
Měla by o tom vědět.
- Zavolám jí. - Dobře.
Co se děje?
Číslo je odpojené.
- To snad ne. - Co to znamená?
Co to znamená? Co budeme dělat? Detektive, co máme dělat?
Odpojené číslo? Všechny umřeme hlady!
Uklidněte se, prosím.
Takže v Soulu byl obchod,
ale zkrachoval?
Ano.
Stalo se to před rokem.
Zkrachoval během pár měsíců.
Určitě to jsou profesionální podvodnice.
Takže ta ředitelka v tom jede taky.
Nechápu to.
Jestli chtějí peníze, proč jsou na venkově?
- Ve velkém městě by to měly snazší. - Že jo?
Celou dobu nám pravidelně platily. Proč ukradly jen poslední výplatu?
Když sečteme výplatu pro nás všechny, určitě to dělá hodně.
Největší problém je,
že nemáme produkty na prodej.
Čong-suk.
Moc se omlouvám, ale…
mohla bych už jít domů?
Dobře. Jen běž.
Jasně, utíkej.
Posledních pár dnů pro tebe bylo těžkých.
Čong-suk je úplně mimo.
Není divu.
Brala z nás práci nejvážněji.
Nikdy jsem ji takovou neviděla.
Ani já.
Nemůžu tomu uvěřit.
SNOVÉ PRÁDÝLKO
MANAŽERKA POBOČKY HAN ČONG-SUK
Dobrý den.
Dildo, že ano?
Ta nám teď došla.
Tak kdy si ho můžu koupit?
No…
Nevím…
kdy je budeme moct zase prodávat.
Omlouvám se.
Proč?
Proč mi tohle děláš?
Co jsem komu udělala?
Proč jste mě takhle podvedli? Proč?
Haló.
Čong-suk, to jsem já. Nejdeš do práce?
- Co? - Všechny na tebe čekáme.
Tak honem přijď.
Ahoj.
Čong-suk.
- No páni. - Ahoj.
Napadlo mě, že musíme uspořádat kancelář,
abychom vymyslely plán.
Zaplatila jsem měsíční nájem.
Paní O.
Včera jsem se sešla s detektivem Na a stěžovala si mu.
Takhle se bude víc snažit.
Já včera udělala skici ředitelky a vedoucí.
Natisknu kopie a rozdám je.
No jo, Jong-bok umí dobře kreslit.
Celkem mi to jde.
Ukaž nám je.
Tady.
Tohle je vedoucí.
A tohle ředitelka.
Co myslíte?
Chytneme je cobydup, ne?
Já ti nevím.
Co je? Proč se smějete?
Proč? Jako by si z oka vypadly.
Promiňte.
Všechny se tak snažíte,
ale já se zachovala jako malá.
To neříkej.
Kdykoli jsme spadly, pomohlas nám zase na nohy.
Tys do tohohle dala všechno a spadla jsi.
Tentokrát pomůžeme na nohy my tobě.
Jo. Neplakej.
- Co? Počkejte, prosím. - Dobře.
Haló?
Tady detektiv Na z policejní stanice v Kumdže.
Ano, detektive?
Myslím, že ředitelku Kim Mi-ran brzy chytí.
Opravdu?
Volal jsem kolegovi na stanici v Inčchonu.
Dostali tip, Kim Mi-ran byla viděna v uličce za motelem.
Až ji chytí, dají mi vědět, tak prosím ještě chvíli vydržte.
Tenhle případ beru velmi vážně.
Dobře. Děkujeme.
Brzy je chytí?
Asi jo.
Musím jít.
V Inčchonu je spousta motelů.
Co tam budeš dělat?
Nemůžu tady sedět se založenýma rukama.
Musím zjistit, co přesně se stalo.
Já to…
celé uzavřu.
O TÝDEN POZDĚJI
Děkuju.
Dlouho jsme se neviděly, ředitelko Kimová.
ZLATÝ MOTEL
Řekněte něco.
Kolik z toho byla pravda?
Pokud vůbec něco.
Určitě si myslíte, že to byl od začátku podvod.
Ale tak to není.
Byla jsem si jista, že prorazíme.
Proto jsem investovala všechny našetřené peníze
do otevření obchodu.
Lidé byli zvědaví, takže jsme měli dobré tržby, ale…
Nevím, kdy to začalo,
ale lidé si začali stěžovat, že je to neslušné.
Protestovali a říkali, že ohrožujeme společnost.
Nakonec zákazníci přestali chodit.
Držela jsem se, co nejdéle to šlo,
ale po půl roce jsem musela obchod zavřít.
Chtěla jsem umřít.
Ale nemohla jsem to takhle skončit.
Proto jsem odjela někam, kde mě nikdo neznal.
Je to moc těžký.
- Počkej! - Co je?
Nezavřou nás, že ne?
Jasně že ne. Místní nebudou vědět, co se stalo v Soulu.
Nikdo nás nezná, je to tu ideální.
Tak honem.
Strkej. Šup.
Dělej.
A to místo bylo Kumdže?
Ano.
Vedoucí Sinová převzala interní úkoly, jako je vzdělávání zaměstnanců.
Já mezitím prodala auto
a za peníze nakoupila zboží.
Vedla jste si s ostatními lépe, než jsem čekala.
Myslela jsem…
že se opět postavíme na nohy.
Co se stalo pak?
Zatkli toho, kdo zboží kupoval ze zahraničí.
Někdo ho musel nahlásit.
Utíkám, protože mě policie chce vyslýchat.
Co máme teď dělat?
To já netuším!
Do háje!
Mimochodem, neměl by vám na tu otázku odpovědět svět?
Co?
Lidé by se neměli stydět za to, po čem touží.
Měli by se stydět, když ty touhy vyjadřují temně a pokřiveně.
Proto chci, aby bylo možné je vyjadřovat otevřeněji.
Proč se mě pořád snaží někdo zastavit?
Na tohle zákony nemyslí,
tak proti nám používají farmaceutické a daňové paragrafy.
Paní Kim Mi-ran, tady policie.
Do háje.
Co? Ale…
Paní Kim Mi-ran, tady policie.
Pokud věříte, že děláte správnou věc, nevzdávejte to a najděte nějaký způsob.
To udělám i já.
Jestli do deseti vteřin neotevřete, vylomíme dveře.
Vytrvejte. Zase se setkáme.
To vážně chcete…
Kam utekla tentokrát?
Běží ke křižovatce.
- Chytněte ji. - Ano, pane.
Kdo vlastně jste?
No…
Pokud věříte, že děláte správnou věc, nevzdávejte to a najděte nějaký způsob.
Jaké to bylo?
Ukázalo ti to svět fantazie?
Ano.
Musíme být upřímné, když to pak chceme po ostatních.
Po čem v hloubi duše toužíte?
Teď už tomuhle obchodu věřím.
ELEKTRO
Další kandidát na první místo.
„I Know“ od Seo Taiji and Boys.
Myslím, že to i tak bude hit.
Lidé, kteří vytrvají, i když prožívají bolest,
co by je mohla zničit, nakonec obvykle uspějí.
Takový mi připadá.
Seo Taiji and Boys vyhrává už druhý týden v řadě s „I Know“.
Blahopřejeme!
Pane Seo, převezměte si trofej.
Je to šťastný konec.
Blahopřeju.
Jak se cítíte?
Jsem nadšen.
Spousta lidí vybočuje ze zajetých kolejí.
Ano. Nejdůležitější jsou pro ně
síla, odvaha a naděje.
Přejeme vám hodně štěstí s honbou za vašimi sny a cíli.
Dnešní pořad zakončíme
písní „I Know“ od Seo Taiji and Boys.
- Děkujeme. - Děkujeme.
O ČTYŘI ROKY POZDĚJI
Koukej, to je balonků!
- Balonky? - Jo, kup mi je.
Nech toho.
OBCHOD HAN ČONG-SUK
- Vítejte. - Vítejte.
Blahopřeju.
- Celé je to zásluha prezidentky Hanové. - To není pravda.
K čemu jsou ty balonky?
Napadlo mě, že vám přinesu květiny,
ale chtěl jsem udělat něco smysluplnějšího.
Doufám, že váš podnik bude jako balonky. Zvětší se a zamíří k oblakům.
To je tak pozorné a romantické.
Ale nedělá to pro tebe.
Podívej, jak na sebe koukají. Počkáme venku.
Musíme venku připravit otevření.
Dobře.
SLAVNOSTÍ OTEVŘENÍ OBCHOD HAN ČONG-SUK
Děkuju.
Nakonec se ti to povedlo.
Říkala jsem, že až se sejdeme, budeme lepší.
A konečně jsem to dodržela.
Nechceš s něčím pomoct?
No jo.
Byla bych ráda, kdybys byl náš první zákazník.
Ke slavnostnímu otevření nabízíme slevy.
Tak dobře.
To byl vtip.
Brzy to celé spustíme.
Budu ráda, když se zúčastníš.
Toho otevření?
Čong-suk, jsi připravena?
Přijde mi to jako skutečný začátek, tak jsem nervózní.
Všechno půjde dobře.
No jistě. Uběhly čtyři roky.
Lidi už to dneska berou jinak.
Snad jo.
Tak jo. Připravte se.
Pozvedněte nůžky.
Raz, dva…
tři.
- A je to. - Blahopřeju.
Blahopřeju.
Půjde to dobře.
Porodnost v Kumdže vystřelí nahoru.
Pojďte.
- Odejděte! - Odejděte!
Nemorální obchod, co ohrožuje společnost! Odejděte!
- Odejděte! - Odejděte!
- Nic se nezměnilo. - Odejděte!
Vyženeme ty rozvracečky rodiny!
Vyženeme je!
- Pořád nás čeká spousta práce. - Pojďme na chvíli dovnitř.
- Ne. - Odejděte!
- Odejděte!
Nedošla jsem tak daleko, abych teď couvla.
Vyženeme ty rozvracečky rodiny!
- Odejděte! - Odejděte!
- Nemravný obchod! - Nemravný obchod!
I když nám zastoupí cestu,
vyletíme k oblakům…
i když to chvíli potrvá.
Ano.
Přesně.
Přesně tak.
OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
ZVLÁŠTNÍ PODĚKOVÁNÍ RA MI-RAN
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová