O AFACERE VIRTUOASĂ
Cu ce să încep?
M-am îndrăgostit de fiul servitoarei. Crescuserăm împreună.
Sarcina mea a dat familia peste cap, iar el și-a luat tălpășița până la urmă.
Eu am plecat de acasă pentru binele tău.
Am trăit pentru prima oară în sărăcie, dar am cunoscut fericirea.
Ce?
S-a terminat cărbunele?
Mă duc după brichete de cărbune.
Copile!
Are nevoie de operație.
Vă rog, ajutați-mă să acopăr cheltuielile medicale.
Tată…
Ai grijă de el.
- Să nu te vadă nimeni! - Da, domnule.
Au promis că plătesc tratamentul
dacă îi las să te încredințeze unor prieteni.
Până la urmă a fost decizia mea.
M-am speriat de realitatea care mă aștepta în afara casei.
Mă duc să am grijă de Min-ho.
Bine.
Vă simțiți bine?
Ce…
Ce căutați aici?
Voiam să vă spun ceva.
Cred că…
nu v-am spus ce voiam să vă spun cu adevărat.
Iertați-mă!
Iartă-mă!
E numai vina mea.
Te rog să mă ierți!
Iartă-mă!
Han Jeong-suk!
Am trecut pe la tine, dar nu erai acasă.
Ați vorbit?
- A venit ziarul? - Da.
Gustă!
E foarte bun!
Da?
Apropo de Do-hyeon…
Spune-i că poate veni oricând.
Ar trebui să guste bunătățile pregătite de mama lui.
Bine. O să-i spun.
- Bună dimineața! Ați dormit bine? - Bună dimineața, Ju-ri!
Ce veselă ești astăzi, Geum-hui!
- Ai primit vreo veste bună? - Da.
Mi-am regăsit fiul.
E inspectorul Kim Do-hyeon.
Inspectorul e fiul tău?
Nu-mi vine să cred.
Deci…
sigur nu e o poveste pe care ai auzit-o la televizor?
Nu mai insista! Am întrebat și eu de cinci-șase ori.
Biata de tine!
N-ai putut spune nimănui până acum. Cred că ți-a fost foarte greu.
Mă bucur că ți-ai găsit fiul!
Mulțumesc!
Mă temeam că o să mă judecați aspru.
De ce să te judecăm?
- Știi că eu sunt mamă singură. - Iar soțul meu a făcut închisoare.
Eu am divorțat fiindcă soțul m-a înșelat. Problemele se țin lanț în viața mea.
Exact. Cum să-ți spun?
A, da! Ne-am povestit cele mai dureroase experiențe.
O să fim și mai apropiate de acum.
- Cum vă simțiți? - Încă simt că nu e adevărat.
Sunt convinsă.
Dar încet-încet o să-ți dai seama că ți-ai regăsit fiul.
Nu-i așa?
Ce veste nemaipomenită!
- Domnule inspector! E fiul tău. - Bună ziua!
A venit să te conducă acasă.
Bună ziua!
Nimeni nu se înclină atât de politicos în fața mamei lui.
Ar trebui să vă salutați cu mai multă afecțiune.
Exact. Ar trebui să zici: „Ai venit!”
Apoi dumnealui zice: „Da, mamă.” Să te văd!
Ai venit!
Da, ma…
Ma…
Mergem?
E târziu. Hai să mergem!
- Noi am plecat. - Pa!
Vă e foame? Putem să luăm cina împreună.
Cina?
O să mănânc acasă astăzi.
- Ar fi frumos să mâncăm împreună. - Nu, o să-l aștept pe soțul meu.
Mergeți voi doi. Distracție plăcută!
Pe mâine!
Ce? Te-ai întors devreme.
De ce n-ai luat cina cu Do-hyeon?
V-ați fi apropiat puțin.
Pas cu pas. O să am multe ocazii să iau cina cu el.
Ai dreptate. Haide!
Ce drăguțe sunt!
De ce?
- Toate arată grozav. - Da?
Le-aș înrăma pe toate.
- Fiindcă modelul e superb. - Ba nu! Fiindcă fotograful e talentat.
COAFORUL FERMECAT
DE ÎNCHIRIAT
Nu mă așteptam să-l dea spre închiriat imediat.
Cred că ești supărată.
Ba nu. Nu-i nimic. Am văzut un spațiu în Oksan.
E șansa mea să cuceresc un nou oraș.
Mă conduci acasă zilnic. Acum e rândul tău să pleci primul.
Nu-i nevoie. Îmi place să te conduc.
Haide, e târziu și mâine te trezești devreme.
Nu vreau să întârzii la muncă. Dacă mai insiști, te conduc eu.
Bine, gata.
Ai grijă de tine!
- Și tu. - Bine.
Pa!
- Tu prima! - Ba tu primul!
Ba tu prima!
Du-te odată!
- Ai grijă de tine! - Și tu.
Dae-geun și-a uitat clătita.
FARMACIE
Ce?
- Te macină, nu? - Ce?
Am impresia că te frămânți.
Sincer, voiam să luăm cina împreună,
dar m-am temut că pun prea multă presiune asupra ei.
Ți s-a părut că ne-am comportat ciudat?
Da.
Dar…
e normal să fie așa.
Ați fost despărțiți timp de 30 de ani. O să fie mai bine cu timpul.
- Crezi? - Da.
Din fericire aveți timp să vă apropiați.
Timpul trece.
Săptămâna viitoare o să fii transferat la echipa de cazuri nerezolvate.
Așa dintr-odată?
Au un caz cu un copil dispărut și au cerut să îi ajuți.
Probabil fiindcă ai rezolvat cazul cu răpirile.
Îmi pare rău că trebuie să te întorci la Seul chiar după ce ți-ai găsit mama,
dar îmi amintesc interesul tău pentru cazurile cu copii dispăruți.
Da, aveți dreptate, dar…
Mai gândește-te. Și în cazul ăsta e vorba despre adopții internaționale.
O să aibă nevoie de cineva care știe engleză.
Îmi cer scuze! M-a durut stomacul de dimineață.
Am stat cam mult. Cred că miroase urât înăuntru.
Nu-i nimic.
Voiam să vă întreb ceva.
Doarme acolo de câteva zile.
Deși nu o arată,
Dae-geun n-a știut până acum ce sunt lipsurile și probabil că-i e greu.
Doamna Heo m-a rugat să-l alung și de la farmacie,
dar trag de timp.
Ce bunătate!
- Nu mă bucur să te văd. - O să vă bucurați după ce mă ascultați.
Ce vrei?
O să te desparți de el?
Da.
O să pun capăt relației.
Vorbești serios?
Așa da! Ai luat decizia corectă.
Cu o condiție.
Pe lângă faptul că-ți vrei coaforul înapoi?
Da.
Ju-ri!
Voiam să ți-l dau mâine, dar m-am răzgândit.
E un cadou.
Era mai bine dacă foloseam un trepied.
- Data viitoare… - Nu.
Nu va mai fi o dată viitoare. Vreau să ne despărțim.
S-a terminat.
Ce vrei să spui?
Glumești, nu?
De ce să ne despărțim?
Faci asta pentru coafor?
- Știu că e greu, dar dacă rezistăm… - Dacă rezistăm, ce?
Dacă doamna Heo nu se răzgândește, ce poți tu să faci?
Sunt sigură că înțelegi.
Ju-ri, știu că sunt incompetent și că n-am multe calități.
Știu că ar fi un gest egoist să te rog să rămâi…
dar nu pot trăi fără tine.
Te rog, nu-mi face asta!
Ju-ri!
Deci 21 de vibratoare. Și tanga?
Avem 15 roz, 16 negri
și șapte brodați cu perle.
Avem șapte cutii de prezervative. Apropo, unde e Ju-ri?
A zis că are ceva de rezolvat și a promis că ne spune mai târziu.
Stați puțin!
Bună ziua! Lenjeria Fantasy.
Do-hyeon!
Bine.
Bine, am înțeles.
Te-a invitat la întâlnire? Poți să pleci. Terminăm noi inventarul.
Do-hyeon vrea să ne spună ceva. Ne-a invitat la o cină acasă.
- Și pe mine? - Da.
Tu ar trebui să pleci mai devreme de la muncă.
Dacă aș fi știut… Nu sunt aranjată deloc.
Sunteți foarte frumoasă.
- Ești mereu frumoasă. - Nu…
Ce tare-mi bate inima! Probabil și ea e foarte bucuroasă.
Și, dacă te hotărăști, luna viitoare trebuie să pleci?
Da.
Voiam să vorbesc cu voi două.
O să dureze cel puțin doi ani sau chiar mai mult.
Ce părere ai?
Nu e nevoie să-mi ceri voie.
Faci cum vrei.
- Jeong-suk, ce părere ai? - Ce părere am?
Nu e corect.
Ce?
Normal că trebuie să pleci. E un caz important.
Dar n-ar trebui să vă despărțiți ca doi străini.
- Săptămâna asta pregătesc un proiect. - Un proiect?
Da. Proiectul „Apropiere rapidă”.
POLIȚIA GEUMJE
Stai puțin!
Ți-am pregătit prânzul.
Da… Mulțumesc!
Să mănânci încet, da?
Prima etapă: bucuria zilelor de școală. Să mănânci pachețelul făcut de mama.
Sunt aici!
Umbrela!
- Ce ți-e și cu ploaia asta! - Da, plouă…
A doua etapă: mama vine să te ia de la muncă într-o zi ploioasă.
A treia etapă…
Să bei alcool împreună cu mama.
Îți torn eu.
- Noroc! - Da.
Jeong-suk, tu nu bei?
Astăzi vă servesc pe voi.
- Mă duc după mai multă băutură. - O aduc eu.
Nu-i mănânc.
- De ce nu? - Ce e?
Nu vreau.
Refuză să mănânce morcovii din salata de melci.
I-am zis că morcovii sunt sănătoși, dar nu vrea.
Se poartă ca un copil.
Nici tu n-ai mâncat verdeața din supa de pește.
Fiindcă e doar pentru aspect!
Păi și morcovii sunt acolo doar pentru aspect.
Prostii! Mie-mi place salata asta datorită morcovilor.
- Și mie-mi place supa datorită verdeții! - Vrea să aibă mereu ultimul cuvânt.
Am voie să dorm aici, dar mi se pare foarte straniu.
Și mie.
Când am început să lucrez pentru dumneavoastră,
n-am crezut că ne vom apropia atât de mult.
Ai dreptate. Viața e plină de surprize.
Ți-am părut cam dificilă când m-ai cunoscut, nu?
Cam dificilă? Erați foarte dificilă.
Ce? Nu…
Și tu te-ai schimbat mult.
La început spuneai mereu: „O, nu!” Erai foarte rezervată.
Acum știi de glumă.
M-am obișnuit cu dumneavoastră.
Apropo, care e etapa următoare a proiectului nostru?
S-a încheiat.
- Ce? - V-am văzut certându-vă cu Do-hyeon.
Înseamnă că v-ați apropiat suficient.
Acum puteți petrece timp împreună fără să vă simțiți stânjeniți.
Crezi?
Da. De mâine o să mă concentrez din nou asupra muncii.
Bine.
Apropo, Yeong-bok a zis că întârzie puțin mâine.
Așa e… Mâine e ziua cea mare.
Eun-ji, azi ai fost foarte cuminte.
Știi că tatăl tău se întoarce acasă?
Știi?
Yeong-bok!
Doare?
Dă și-n partea asta!
Stai!
Mai bine nu. Mergem pe jos până acasă.
Mănâncă!
Să nu-ți vină idei de acum înainte!
În primul rând trebuie să mulțumești familiei doamnei Oh.
Normal.
În al doilea rând trebuie să mă ajuți din toată inima.
Așa cum a zis prezicătoarea, eu o să aduc bani în casă.
Bine. O să am grijă de casă și de copii ca să-ți fie ție mai ușor.
Dă-mi-o pe Eun-ji și haide.
- Dă-mi-o. - Las-o baltă!
Te-au pus în libertate astăzi. Nu ești obosit?
N-am dreptul să fiu obosit.
Eun-ji, hai la tata!
- Bine. - Ușor! Doarme? Așa…
- Puiul meu! - Ai grijă, mai încet!
- Dă-l jos! Nu poate să respire. - Așa…
Aproape am vândut totul.
Trebuie să mai aducem prezervative și neglijeuri.
- Bine. Vorbesc cu directoarea adjunctă. - O să ne îmbogățim în ritmul ăsta.
Ju-ri, sigur te simți bine? Treci printr-o despărțire.
N-am fost împreună mult timp și sunt prea ocupată ca să mă gândesc.
E cel mai bun aparat foto pentru studenții la artă fotografică.
Exersează cu el și întoarce-te la școală semestrul viitor!
Dae-geun, mă asculți?
Te las să studiezi ce vrei.
De ce ești pleoștit ca hainele ude în ploaie?
Ce ai? Nu te bucuri?
Ba da.
Mersi, mamă!
Credeam că o să-i treacă după câteva zile.
Cât o să mai fie trist? Doar n-a fost iubirea secolului!
Cu o condiție.
Care?
Lăsați-l pe Dae-geun să studieze arta fotografică.
Ce?
Deci te desparți de Dae-geun dacă-l las să devină fotograf?
L-ați văzut vreodată făcând fotografii?
Are o sclipire în ochi.
O să aibă foarte mult succes.
Am murit!
Ai murit?
Bună ziua, doamnă proprietăreasă!
Mama ta o să te certe dacă joci jocuri din astea.
Mama mă lasă să fac ce vreau de obicei.
Ce drăguț din partea ei!
Eu nu-mi las copiii să facă ce vor decât dacă eu cred că e bine.
Am o voință de fier.
Dar toți părinții cedează în fața copiilor lor.
Cel care iubește mai mult cedează primul.
I-auzi!
FARMACIE
Ju-ri!
E ceai de yulmu.
Mi-e cam greu să-l beau după atâta mâncare.
Mă bucur că ți-a plăcut.
Pleci mâine și voiam să-ți pregătesc ceva gustos.
Sunt ușor dezamăgit.
Ce?
Mâine plec, dar ție nu prea-ți pasă.
Eu sunt tot mai trist.
Nu m-am mai simțit niciodată atât de fericit ca acum.
Nici eu, dar vreau să fiu optimistă.
O să fiu ocupată cu munca și n-o să am timp să mă întristez.
Minte.
Mama a plâns ieri.
Mamă, domnul chiar pleacă?
O să ne luăm la revedere mâine, așa că nu vreau să plângi.
De ce?
Pleacă cu treburi importante.
Dacă plângem, o să sufere și el.
Chiar dacă ești trist și supărat,
ascunde-ți lacrimile, da?
Mamă, plângi?
Nu.
N-am plâns deloc. Îmi intrase ceva în ochi.
- Domnule, poftim! - Ce-i ăsta?
Cadoul meu de rămas-bun.
E un cadou?
Gonggi și ddakji! Sunt jocurile tale preferate.
O să vă plictisiți la Seul fără mine și mama.
Mulțumesc!
Pot să te îmbrățișez?
Să mă sunați dacă vă plictisiți.
Așa o să fac.
Îmbrățișează-mă și pe mine!
Noi avem timp.
Astăzi e ziua dumneavoastră.
Mulțumesc, Min-ho!
După ce începe ancheta, o să fie greu să mă contactezi.
Nu-i nimic.
Broșura noastră a adus multe comenzi. Și eu o să fiu foarte ocupată.
Ai grijă de tine…
Sper să ne revedem mai buni.
Bine.
Trebuie să plec.
Bine.
Drum bun!
Să-ți faci timp să mănânci chiar dacă ești ocupat!
Bine.
Mulțumesc!
Ne mai vedem…
mamă.
O să te aștept.
Banii!
De unde știa hoțul că azi e zi de salariu?
Am auzit de un hoț care umblă printr-un oraș din apropiere.
Să fie aceeași persoană?
- Nu cred că a fost un hoț. - Atunci cine?
Ușa e intactă, la fel și lacătul ăsta. De regulă, hoții taie lacătele.
Cine știa combinația?
Eu și doamna directoare adjunctă Shin.
- Directoarea adjunctă Shin… - Trebuia să vină astăzi, nu?
A zis că o să ajungă spre seară.
Ar trebui să sunăm la Seul și s-o anunțăm pe directoarea generală.
Trebuie să-i spunem.
- O sun eu. - Bine.
Ce e?
N-are ton.
- Imposibil! - Cum adică?
Ce înseamnă asta? Ce ne facem, domnule inspector?
Cum să n-aibă ton? O să murim de foame!
Vă rog, calmați-vă.
Magazinul din Seul a existat, dar a dat faliment?
Da. Acum un an. A dat faliment în doar câteva luni.
Asta e o escrocherie ca la carte!
Deci directoarea generală a luat parte la înșelătorie!
Nu înțeleg.
Dacă voiau să facă bani, de ce au venit în mediul rural?
- Era mai bine să încerce la oraș. - Ai dreptate.
Și ne-au plătit până acum. De ce au fugit doar cu ultimul salariu?
Oricum sunt o grămadă de bani dacă adunăm toate salariile noastre.
Cea mai mare problemă e că nu avem ce să vindem.
Jeong-suk…
Îmi pare rău, dar…
pot să plec acasă?
Bine, du-te.
Da, nicio problemă. Situația sigur te afectează foarte mult.
Jeong-suk e în stare de șoc.
Și e de înțeles. A pus foarte mult suflet în afacerea asta.
- N-am mai văzut-o așa. - Nici eu.
Nu-mi vine să cred.
DIRECTOARE DE FILIALĂ HAN JEONG-SUK
Alo?
Un vibrator?
- Momentan nu avem pe stoc. - Și când o să aduceți?
Păi…
Chiar nu știu când o să îl avem din nou pe stoc!
Îmi pare rău!
De ce-mi faci una ca asta?
Cu ce am greșit?
De ce m-ai trădat? De ce?
Alo?
Jeong-suk, eu sunt. Nu vii la muncă?
- Ce? - Te așteptăm. Vino odată!
Bună!
- Jeong-suk, ești aici! - Da.
Am făcut curat ca să ne putem gândi la un plan.
Am plătit chiria pentru luna asta.
Doamnă Oh…
Eu m-am plâns ieri la inspectorul Na. O să pună osul la treabă.
Eu le-am desenat ieri pe directoarea generală și pe adjuncta ei.
O să fac copii și o să le distribui.
Da, Yeong-bok are talent la desen.
- Da, am. - Arată-ni-le!
Asta e adjuncta și asta e directoarea generală.
Ce părere aveți? O să le prindem cât ai zice pește.
Nu știu ce să zic.
De ce râdeți? Seamănă leit.
Îmi pare rău!
Toate faceți un efort, iar eu m-am purtat ca un copil.
Nu spune asta!
Tu ne-ai ridicat de fiecare dată când am căzut.
Ai căzut și tu încercând să înfrunți viața.
- E rândul nostru să te ridicăm. - Așa e. Nu plânge!
- Numai puțin! - Bine.
- Alo? - Sunt inspectorul Na de la poliție.
Spuneți, vă rog.
Cred că o să o prindem în curând pe doamna directoare Kim Mi-ran.
Serios?
Am vorbit cu un coleg de la poliția Incheon.
Kim Mi-ran a fost văzută la un motel din oraș.
O să mă contacteze după ce o arestează. Mai aveți puțină răbdare.
Îmi dau silința cu acest caz.
Bine. Mulțumim!
- O să le aresteze în curând? - Cred că da.
Trebuie să plec.
Sunt multe moteluri în Incheon. Ce vrei să faci?
Nu pot să stau cu mâinile în sân.
Trebuie să aflu ce s-a întâmplat.
Eu voi fi cea…
care face dreptate.
O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
- Mulțumesc! - Nu ne-am văzut de mult, dnă directoare.
MOTELUL GOLD
Spuneți ceva!
Există un sâmbure de adevăr sau m-ați mințit?
Probabil credeți că v-am mințit de la început, dar nu e așa.
Eram sigură că voi avea succes.
De aceea mi-am investit toate economiile și am deschis un magazin.
La început, lumea venea de curiozitate și vânzările mergeau bine, dar…
Nu știu cum s-a întâmplat. Au început să apară plângeri.
Au zis că afacerea e un pericol social.
Până la urmă am pierdut toți clienții.
Am rezistat cât am putut,
dar a trebuit să închid după șase luni.
Mi-a venit să mor…
dar nu voiam să se termine așa.
De aceea am plecat într-un loc unde nu mă cunoștea nimeni.
Ce greu e!
- Stai! - Ce e?
Aici n-o să ne facă rău nimeni?
Nu. Nimeni nu știe ce s-a întâmplat la Seul.
Nimeni nu ne cunoaște. E locul ideal.
Hai mai repede! Împinge!
Haide!
Și ați venit în Geumje?
Doamna Shin s-a ocupat de instruirea noilor angajate.
În acea perioadă mi-am vândut mașina și am folosit banii ca să cumpăr produse.
Tu și celelalte v-ați descurcat mai bine decât credeam.
Mi-am zis…
Am crezut că o să ne redresăm.
Și ce s-a întâmplat?
L-au arestat pe cel care ne aducea produsele.
Probabil că cineva l-a reclamat. Polițiștii vor să discute cu mine.
- Și noi ce facem acum? - Nici eu nu știu!
Toți sunt pudici pe lumea asta?
Ce?
Dorința nu e ceva de care să te rușinezi.
E rușinos s-o exprimi în moduri bizare și nesănătoase.
De aceea vreau ca toată lumea să se exprime liber!
De ce mi se pun bețe în roate?
Nu există reglementări juridice și ne acuză de evaziune fiscală.
Doamnă Kim Mi-ran, poliția!
Fir-ar!
Doamnă Kim Mi-ran, poliția!
Dacă credeți că ăsta e drumul cel bun, nu renunțați și găsiți altă cale.
Și eu o să fac la fel.
Dacă nu deschideți, spargem ușa!
Luptați! Pe curând!
Chiar o să…
Unde a fugit?
A luat-o spre intersecție.
- Prinde-o! - Da, domnule.
Apropo, dumneavoastră cine sunteți?
Păi…
Dacă credeți că ăsta e drumul cel bun, nu renunțați și găsiți altă cale.
Cum a fost?
Te-a dus într-o lume fantastică?
Da.
Le spunem femeilor să fie sincere, dar ar trebui să fim și noi sincere.
Ce v-ați dori să faceți?
Acum am încredere în afacere.
ELECTRONICE
Ascultăm următorul cântec. „I know” de Seo Taiji and Boys!
Eu cred că o să dea lovitura.
Cei care perseverează în ciuda suferinței ajung să aibă succes până la urmă.
Și el e la fel.
Seo Taiji and Boys câștigă pentru a doua săptămână!
Felicitări!
Domnule Seo, trofeul!
E un final fericit.
Felicitări! Cum vă simțiți?
Sunt foarte încântat.
Mulți oameni îndrăznesc să facă lucrurile altfel.
Da. Și reușesc datorită puterii, curajului și speranței lor.
Le dorim tuturor să-și împlinească visurile!
Emisiunea de astăzi se încheie cu „I know” de Seo Taiji and Boys.
Mulțumim!
PATRU ANI MAI TÂRZIU
Ia uite câte baloane!
- Baloane? - Da. Vreau și eu!
Lasă prostiile!
BUTICUL LUI JEONG-SUK
Bun-venit!
Felicitări!
- Mulțumită doamnei directoare Han! - Nu-i adevărat.
Ce-i cu baloanele?
M-am gândit la flori, dar am ales ceva cu mai multă însemnătate.
Sper ca afacerea să se înalțe ca un balon.
Ce atent și romantic sunteți!
Nu sunt pentru tine.
N-ai prins aluzia? Vă așteptăm afară.
Mă duc să le ajut cu pregătirile.
MAREA DESCHIDERE!
Mulțumesc!
Ai reușit.
Ți-am zis că ne vom revedea după ce vom deveni mai buni.
M-am ținut de cuvânt.
Vrei să te ajut cu ceva?
Mi-ar plăcea să fii primul nostru client. Avem reduceri cu ocazia deschiderii.
Da…
Glumeam!
O să tăiem panglica în curând.
Ți-aș fi recunoscătoare dacă ai rămâne.
Tăiați panglica?
Jeong-suk, ești gata?
Am emoții. Dintr-odată totul prinde contur.
O să fie bine.
Sigur! Au trecut patru ani de atunci. Oamenii s-au mai destupat la minte.
Nu-i așa?
- Bun. Pregătiți-vă! - Pregătiți foarfeca!
Unu, doi,
trei!
Felicitări!
Ne așteaptă numai lucruri bune. Natalitatea o să crească în Geumje.
Plecați!
E o afacere imorală și un pericol pentru societate!
Plecați!
- Nu s-a schimbat nimic. - Plecați!
Nu le permitem să ne destrame familiile!
Plecați!
- Mai e mult până departe. - Haideți să intrăm.
Ba nu.
Plecați!
N-o să dau înapoi.
Nu le permitem să ne destrame familiile!
Plecați!
O afacere indecentă!
Dacă ne stau în drum, o să ne înălțăm la cer…
chiar dacă o să dureze.
- Da. - Așa e.
Are dreptate.
O AFACERE VIRTUOASĂ
CU PARTICIPAREA EXTRAORDINARĂ A LUI RA MI-RAN
Subtitrarea: Giana Stănculescu