Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI
ALE VŠECHNY VYOBRAZENÉ POSTAVY I UDÁLOSTI JSOU FIKTIVNÍ
CO JE TEDY PRAVDA?
„Pravda někdy leží na odvrácené straně měsíce.
Ale to neznamená, že to na přivrácené straně je fikce.“
Truman Shady.
No tak. Neznáš ten citát?
Jasně, že jo!
Ve tmě se děje plno sraček, ale lidi věří jenom tomu, co vidí.
A to se stane pravdou, jako zprávy.
Možná meleš blbosti kvůli měsíci.
Ať se podíváš jakkoli, pořád je to měsíc.
Ty vy štěkáte blbosti, ne já!
Chceš říct, že jsem pes?
Je tady.
Díky, že jste přišla i takhle pozdě.
Osobně jste ještě krásnější.
Mám dvě zprávy.
První je, že...
Před 66 dny bylo vnitrostátní letadlo uneseno špiony loutkové armády
a 51 našich občanů bylo uneseno do Severní Koreje.
A dnes, po 66 dnech,
se 39 pasažéru konečně vrátilo na svobodu.
Dvanáct pasažérů je však nadále v zajetí Severní Koreje
a nemohou se vrátit.
Zavřeli nás každého zvlášť
a pak nás mučili elektrickými šoky.
Jeden muž kvůli tomu přišel o rozum.
A druhá zpráva je...
15. BŘEZNA 1970 TOKIO, JAPONSKO
Velitel Frakce Rudé armády, násilné extremistické protivládní skupiny,
Tadaši Jamamoto, byl dnes v Komagome konečně zatčen.
Frakce Rudé armády je nejnásilnější komunistická skupina,
která se v minulosti podílela na povstání na Tokijské univerzitě.
Vyzbrojili se a doma si vyrobili bomby,
postupně se z nich stala teroristická organizace.
Revoluce!
Tyto dvě zprávy byly z dvou různých zemí a měly jen pramálo společného.
Až donedávna.
Souvislosti lze najít stejně snadno jako smazat.
Chce to jen trochu kreativity
a ochotu potlačit pochybnosti.
DOBRÁ ZPRÁVA
Tohle jsme našli mezi vašimi věcmi.
Co to znamená?
Anglicky nerozumím.
Co to je?
A třetí zpráva začíná tady.
31. BŘEZNA 1970 LETIŠTĚ HANEDA, JAPONSKO
Klid.
Jsme Ašita no Džó.
Tehdy neexistovaly detektory kovu nebo bezpečnostní kontroly.
Ale od toho dne se všechno tohle stalo povinné.
Dá se říct, že těch devět šílenců
přispělo ke zlepšení bezpečnostních systémů Japonska.
Běžte.
Dámy a pánové,
vítejte na palubě letu Japanese Ride 351 do Itazuke.
Brzy budeme vzlétat, tak si prosím zapněte bezpečností pásy.
Nejdřív ho seshora otevři a pak zatáhni.
Je mi ctí s vámi letět, kapitáne.
Co se děje?
Neměl byste se dnes usmívat?
Proč?
Budete mít nalítaných 10 000 hodin.
Jaký je to pocit?
Bolí to.
Cože?
Strávit 10 000 hodin v tomhle malém sedadle
mi jen zhoršilo hemoroidy.
Je to zlé?
Zhoubné.
Kdyby to byla rakovina, byl bych mrtvý.
Škoda, že je to příliš intimní na to, abyste to ukazoval.
Proč bych to chtěl ukazoval?
Je to jako taková medaile cti.
Vaše hemoroidy by nejradši určitě vykřičely do světa,
že jsou výsledkem 10 000 letových hodin.
Předletová kontrola.
Promiňte, paní.
Mám dát to zavazadlo nahoru, abyste měla více místa na nohy?
Hele.
Platí vám něco navíc
za ten váš falešný úsměv?
Omlouvám se.
Už si vzpomínám.
HJ znamená...
Hijack!
KAPITOLA 1 ÚNOS
Všichni sehnout!
Sklapněte!
Dámy a pánové,
na našem letu došlo k mírnému vyrušení.
Omlouváme se za způsobené nepříjemnosti.
Dovolte nám se představit.
Jsme Komunistická liga zvaná Frakce Rudé armády.
Dobrý den. Jsem Šiniči Išida, náměstek ministra dopravy.
Japonsko se dnes...
dostalo do něčeho, co Marx nazval vyspělým kapitalismem.
Expo 1970 prezentuje, jak rychle se japonská ekonomika rozvíjí...
Tímto prohlašujeme!
Abychom rozdrtili moc buržoazního kapitalismu,
došli jsme k závěru, že musíme přistoupit k ozbrojené revoluci.
Muselo to být těžké rozhodnutí.
Zúčastníte se zahajovacího ceremoniálu?
Samozřejmě. A...
- Pane Išido? - Ano, zúčastním se.
Ministerstvo dopravy má hodně...
Tak to vypadá, když vysíláme živě, dámy a pánové.
- Omlouváme se... - Kurva!
Ti parchanti!
Drazí diváci!
Kam letí?
Pchjongjang?
Říkal jste Pchjongjang?
Vypadá to snad, že jedeme na dovolenou na Havaj?
Neděláme to, abychom si zatančili hula hula.
Postavíme vojenskou základnu.
Víte vůbec, jaké to v Severní Koreji je?
Jasně, že jo.
A stejně chcete vzít všechny ty lidi s sebou?
Víte, co se jim stane?
Bohužel,
v revoluci jsou oběti nevyhnutelné.
Všichni jsme připravení zemřít.
A jestli nám někdo bude stát v cestě,
tak je klidně zabijeme.
Musíme se dostat do Pchjongjangu
a uděláme pro to,
co bude třeba.
Trochu doleva.
Nevím, jak se dostat do Pchjongjangu.
Žádné japonské komerční letadlo
nikdy nevstoupilo do vzdušného prostoru Severní Koreje.
Počkat.
Maedo.
Tys tam byl, ne?
Co?
Jsem občanem Japonska už přes deset let.
A mí rodiče jsou z Jižní Koreje, ne ze Severní.
Tak jinou možnost už asi nemáme.
Nemůžete letět podle radaru?
Rozkazy, kudy máme letět, dostáváme od pozemního řízení.
Znáte rádiovou frekvenci pro Pchjongjang?
Vy ji neznáte?
Proč bychom ji znali, když nemáme žádné diplomatické vazby?
Než příště unesete letadlo,
nejdřív se doma připravte.
Ne! Nech toho!
To stačí! Seber se.
Jak se tam dostanete, když zmlátíte pilota?
Omlouvám se.
Buďme k sobě ohleduplní,
než tam dorazíme.
Tohle je vnitrostátní let.
Nemáme dostatek paliva.
Musíme přistát v Itazuke a natankovat...
Co to zase meleš za sračky, starouši?
Vlastně...
Myslím, že jeden pilot úplně stačí.
Ale palivo nestačí.
Později jsem viděl ve zprávách, že měli dostatek paliva, ale...
Co mohli dělat?
Únosci neměli ani ponětí, kde je ukazatel paliva.
A stateční piloti toho využili ve svůj prospěch.
UKAZATEL PALIVA
PLNÁ NÁDRŽ
Tady Japanese Ride 351
Žádám o povolení k přistání na Itazuke kvůli palivu.
Přiletí za 20 minut! Už je tu zásahovka?
Únosci mají následující požadavky.
Japonské síly sebeobrany a policie
se nesmí k letadlu během tankování přiblížit.
Po natankování zamíříme rovnou do Pchjongjangu.
Požadujeme mapu a kompas.
Únosci mají kapalné výbušniny.
Pokud jim nevyhovíte,
vyhrožují jejich odpálením.
Sakra! Já to věděla!
Všude jsou zásahové jednotky! Bude to přestřelka.
Přiveďte rukojmí!
Nikdo ani hnout!
Nezabíjejte nás!
Ticho!
Ještě krok a všechny je zabijeme!
Jestli budou střílet, tak my taky!
Neustoupíme kapitalistickým sviním!
Náš plán je následující.
Tým A nejdřív propíchne kola.
Pak vysune zadní schody...
Moment. Není to předek?
Je to předek?
Aha, je!
Vypadá to spíš jako párek s křídly!
Kdo to sakra kreslil?
- Přihlaste se! - Tak dost.
Odhadovaný počet obětí?
Řekl bych tak od pěti až po stovku, plus mínus.
To je moc velké rozpětí.
Hej, vy.
Proč je na přistávací dráze ozbrojená zásahová jednotka?
V mém letadle nepřijde o život ani jeden člověk.
Pane předsedo.
Máte šlechetného ducha, že stavíte životy lidí na první místo,
ale je to nevyhnutelná oběť, abychom ty protivládní komunisty zničili.
Tak oběť říkáte?
- Vy. - Ano, pane.
Jaké je motto naší aerolinky?
„Bezpečná jako dům v oblacích,“ pane.
Někdy
lidé umírají i doma...
Parchante jeden!
Když se to stane, klesne cena toho domu!
A když naše příjmy klesnou, převezme za to JSDF zodpovědnost?
Nebo převezme za to zodpovědnost vláda?
Ať všichni okamžitě ustoupí a natankují letadlo.
Jinak to tu všechno vyhodíme do vzduchu!
Letiště je pod správou Ozbrojených sil USA,
takže tankování potrvá.
Nejdříve pusťte pasažéry, pak si promluvíme s americkou armádou.
Máte hodinu.
My, Frakce Rudé armády,
se nebojíme pro úspěch revoluce učinit oběti! Jsme...
Ašita no Džó.
Ašita no Džó?
Co to sakra je?
Není to manga?
Ano, pane. Vyšla v roce 1968. Autory jsou Asao Takamori a Tecuja Čiba.
Hlavním hrdinou je boxer Džó Jabuki.
Slavný citát zní:
„Třeba jen na jediný okamžik vzplanu oslepující a rudou září.
Až nakonec
zůstane jenom hromádka bělavého popela.“
Jak staří jsou ti rudí?
Nejdřív bych se rád omluvil.
Jestli tu bombu odpálíme, nebude ten masakr naše vina,
ale vina kapitalistických Japončíků, kteří nás k tomu donutili.
Omlouvám se.
Počkat.
Jede k nám?
Co to dělají?
Jsem si jistý, že vláda
ví, co dělá.
Co to je?
Proč je tam stíhací letoun?
Okamžitě se s ním spojte!
Kdo to sakra schválil?
Já ne, pane.
Rozkaz jsem vydal já.
Cože?
Jako člen Japonských sil sebeobrany nemůžu jen tak přihlížet!
A co když to povede ke ztrátám na životech?
To se nestane, pane.
Co se děje?
Co to dělá?
Vypadá to, že z letadla vylézá.
To právě...
zaparkoval letadlo a utekl?
Víte, jak je otravné,
když vás někdo zablokuje a uteče, když máte naspěch?
Okamžitě ten stíhací letoun posuňte, nebo tu do deseti minut všechny odpálím!
Nedívejte se na ně jako na ubožáky.
Nebyli jsme tehdy o moc jiní.
KOREJSKÁ ROZVĚDKA
Ne. Pokud Jeho Excelence nenařídí jinak,
bude se letectvo řídit protokolem.
Náčelníku Čchói!
Proč najednou vůbec nespolupracuje?
Letectvo se staví na stranu šéfa prezidentského štábu.
Asi je to pravda.
Páni, jaká naléhavá státní záležitost vás tu všechny přivedla?
Kdo je to?
Jsem nikdo, takže mi můžete říkat Nikdo.
Zdravím, pane Nikdo.
- Jak se vede? - Dobře, díky.
Obeznámili vás se situací, že ano?
Co myslíte?
Japončíci unesli Japončíky a chtějí do Severní Koreje? Sajónara!
Japončíci? Bacha na pusu!
Pardon za ty nadávky.
Během Japonské okupace Koreje
žil můj dědeček o dva domy vedle od aktivisty za nezávislost.
Neříkal jste, že váš dědeček ho napráskal japonské policii?
No tak, to je bolestná část rodinné historie.
To je jedno, Japonsko, Severní Korea... jsou to cizí problémy, ne naše.
Když jde o lidské životy, neexistují hranice.
Jde o lidská práva.
KCIA se zajímá o lidská práva? To je mi novinka.
Tak počkat, tohle přišlo shora?
Jeho Excelence má dnes na programu důležité záležitosti.
Později mu všechno řeknu, bude to hezké překvapení.
Ale obdržel jsem zprávy od americké CIA.
Situace tu nevypadá dobře, pane.
Jestli to Japonsko posere,
je možné, že letadlo prolétne vzdušným prostorem Jižní Koreje.
Hned to oznamte vyššímu velení.
Já Američany chápu.
Chtějí udržet Sověty pod kontrolou, tak se musíme s Japonci kamarádíčkovat.
Ale co dělají Japonci teď?
Stíhací letoun, který zablokoval Haru na přistávací ploše, právě odtahují.
Stíhací letouny neumí couvat, takže ho musí odtáhnout autem.
Takže to všechno vyřešíme, abychom to Japončíkům vmetli do ksichtu
a Amíkům lezli do prdele?
Co je to sakra za člověka?
Ano? Co se děje?
Kolikrát vám to mám říkat? Musejí to být rudí!
Co? Důkaz?
Dejte mi dva týdny.
Dobře.
Bože.
Tak poslouchejte.
Jakmile se dostanou do Severní Koreje,
využijou pasažéry k vyjednávání s Japonskem.
Ale!
Co se asi stane, když požádají o hospodářskou pomoc?
Pak se HDP rudých v Severní Koreji zvýší a bude vyšší než naše.
Hned mi z toho klesá cukr.
Ale co když...
vezmeme věci do vlastních rukou a vyřešíme to za ně?
Když to uděláme, tak nám Japonci budou dlužit laskavost.
A můžeme hrdě vztyčit vlajku na světové scéně.
Jeho Excelenci to potěší.
A šéf Modrého domu zezelená závistí.
Takže abychom to shrnuli...
Když Japonci selžou, jak předpokládáme,
ti šílenci ozbrojení výbušninami zamíří do Severní Koreje se 130 rukojmími.
A naším úkolem je uchlácholit ty šílence,
kteří se budou vznášet ve vzduchu.
Jak to asi máme udělat?
Ukecáme je?
Díky za váš skvělý nápad.
Ale jde o to, pane, že to prostě nejde.
Promluvíme si o samotě, prosím.
No tak.
Vážně to nejde?
Když vám řeknu, že chci chodit po vodě, máte zmrazit vodu, aby to šlo.
Ale...
já nejsem žádný kouzelník.
Když nějaké to kouzlo zvládnete,
mohl bych zařídit to, co můj otec nezvládl, a splnit vám přání.
No tak,
vytáhněte z klobouku holubici.
Myslel jsem, že se naštvete, když vám to řeknu...
Co? Ale ne.
Nemám v sobě žádnou zlost.
Klidně mi to řekněte.
Vy idiote!
Chcete mě zabít?
To je nepřijatelné. Tohle ne!
Jak můžete...
Sklapni!
Dejte to pryč!
Děsíte moje dítě!
- Pane! Jste v pořádku? - Ticho!
- Co se tam děje? - Letuško!
- Pojďte sem! Rychle. - Co je?
Já...
mám nemocné srdce.
To jste měl zmínit, než jsme vás unesli!
Prosím?
Odpoutejte ho, hned!
Je tu nějaký doktor?
- Nějaký doktor? - Je tu...
Já jsem...
doktor!
Na palubě máme krizi.
Okamžitě začněte tankovat, prosím.
Stále to probíráme s Ozbrojenými silami USA.
Počkejte ještě pár minut.
Rychle, prosím...
Jestli ten pasažér umře, tak to bude vina vaší vlády!
Hej!
- Kurva. - Haló?
Hej!
Řekněte jim, že výměnou za palivo pustíte nemocné a staré.
Taky určitě nechcete, aby někdo umřel.
Nebudeme jednat s kapitalistickýma sviněma.
Jestli se tomu pasažérovi na palubě něco stane,
tak těm kapitalistickým sviním dáte výmluvu sem vtrhnout.
Já říkám ano.
I bez starých a nemocných budeme mít rukojmích dost.
Pět ku třem.
Pospěšme si a pusťme...
Já říkám ne!
Jeden kompromis spustí lavinu.
Čtyři ku čtyřem.
Já jsem si to vlastně rozmyslel.
Co?
Musíme trvat na svém až do Pchjongjangu!
Pět ku třem! Nikoho nepustíme!
Ne.
V komunismu se rozhoduje jednomyslně.
Neřídíme se většinovým hlasováním.
Tak proč hlasujeme, veliteli...
Sklapni!
Rozhodne velitel.
Že ano?
Samozřejmě.
Diktatura jde s komunismem ruku v ruce.
Letadlo Japanese Ride 351
začalo po čtyřech hodinách konečně tankovat.
Po neúnavném naléhání vlády bylo propuštěno 23 pasažérů,
včetně pacienta se srdeční chorobou,
starších lidí, žen a dětí.
Můj syn tam pořád je!
Japonské síly sebeobrany dbaly především na životy a bezpečí pasažérů.
Neúnavně jsme pracovali dle řádného protokolu,
abychom pasažéry zachránili.
Honem, zavřít dveře!
Ale zdá se, že 106 pasažérů stále zůstává v letadle,
které z letiště Itazuke brzy odletí.
Děláte si srandu?
S tím tam mám doletět?
Nějaký problém?
Letecké mapy musí mít letové trasy a letištní informace.
Tohle spíš vytrhli ze středoškolské učebnice.
Přeji vám hodně štěstí.
Počkejte. Moment.
Hej! Stůjte!
Hej!
Pořád si myslíš, že vláda má plán?
Ale proč by...
Nemůžou nás poslat do Severní Koreje, ale nemůžou nám v tom ani bránit.
Tak si máme poradit sami.
Navzdory všemu jsme udělali, co bylo v našich silách.
„V našich silách“?
Co jsme vůbec udělali?
Jenom jsme je zablokovali a naštvali!
Jenom tu postáváte a čumíte jako idioti!
Proč to nikoho nesere?
Pardon!
KAPITOLA 2 DVOJITÝ ÚNOS
Od příměří jsme ve vzdušném prostoru Severní Koreje
přišli o čtyři americké stíhačky a desítky životů.
Ale loni se jeden tým bezpečně vrátil a přežil útok severokorejských MiGů.
Pilot, který misi dokončil, obdržel medaili.
Ale...
proč dostal medaili pouze pilot?
To se zeptejte toho, kdo je rozdává.
Ty jeden!
Máš kuráž, co?
Byls na té misi jediný Korejec, že?
A jen jako asistent řídícího.
Dle pravidel musí být vedoucí řídící RAPCONu z americké armády.
Aha. A mimochodem,
počet lidí, kteří v Koreji prošli hodnocením RAPCONu,
se prý dá spočítat na jedné ruce.
Je to tak?
Nejspíš jsem na té ruce první prst.
Působivé.
A co to vlastně RAPCON je?
RAPCON, neboli Radar Approach Control,
je radarový systém přibližovacího řízení, který USA zavedlo po roce 1968.
Spravuje ho 5. letecká armáda USA a do výšky 30 000 stop dokáže...
To stačí.
Nuda!
Stejně seš jenom asistent.
A kdo jste vlastně vy?
Jsem nikdo, jen ubohej nikdo.
Můžeš mi říkat Nikdo.
Chápu to dobře?
Takzvaná Frakce Rudé armády unesla letadlo,
takže my se jim nabouráme do rádia?
Není to geniální?
Taky si myslím.
Nemáte ani ponětí, jak to funguje, že?
Řídící letového provozu nemůžou zahájit komunikaci s piloty.
Budeme muset.
Ty ten systém přece znáš dobře.
Fajn, i když se s nimi zvládneme spojit,
jak je přesvědčíme?
Ukecáme je?
Fakt geniální.
Dej pokoj.
Taky jsem neměl čas se připravit.
„Nepřipravit se znamená připravit si neúspěch.“
Benjamin Franklin.
Další parchant, co je posedlý citáty.
Jsou to hodnotná slova těch, kteří se zapsali do historie.
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ KIMPCHO
Umíš i japonsky, že?
Když to půjde dobře, splním ti přání.
Umíte číst i myšlenky?
Co si myslíte, že si přeju?
Úspěch.
To si myslíte, že jsem tak povrchní?
Tvoje jméno v překladu znamená „vysoké jméno“.
Máš to i ve jméně, sakra.
Pojmenoval mě otec.
Tvůj otec...
Nebyl to korejský veterán?
Na hoře Bílého koně vybuchl granát.
Viděls někdy lítat končetiny loutkové armády?
V úžasu jsem sledoval tu podívanou...
až pak jsem si uvědomil, že uletěly nohy i mně.
Ten člověk...
který hodil ten granát, můj podplukovník,
obdržel nejvyšší ocenění Řádu vojenských zásluh.
Zatímco...
místo dvou nohou
dostal tvůj táta hodinky od prezidenta.
Hele. Hezký, co?
Když se nám to povede,
dostanu od vlády medaili nebo něco?
No jasně! Dostojíš svému jménu.
Poručíku Seo, kdo jsou ti lidi?
Moment.
Vysvětlím jim postup.
RAPCON je pod americkou správou, takže i ministři musí dostat povolení.
Dejte mi doklady a já to vyřídím.
Řekni mu, že musím na toaletu.
Tohle není žádná kavárna.
Prostě to přelož.
Ten chlap potřebuje čůrat a chce použít naši toaletu.
Co to mělo bejt?
To je heslo?
Takže určitě děláte pro vládu,
ale co přesně?
Jak říkám, jsem nikdo.
To nedává smysl.
Tohle by se mohlo dostat do zpráv.
Moje práce se ve zprávách objevuje, ale já ne.
Takže o mně nemusíš vědět.
Nemáme čas ztrácet čas.
Na zdar!
Tak jo, všechno je připravené,
jdeme na to!
To nemyslíte vážně, že?
Mám být řídící místního letového provozu?
- My můžeme jen... - Tak jo!
Jaký je to pocit, ovládat vzdušný prostor Jižní Koreje?
Chcete říct, že americká armáda přenechá operační řízení nám?
Jak je to možné?
To oni vás doporučili.
Tohle je neuvěřitelné privilegium.
Takže medaile a povýšení nebyly kecy.
Je to skvělá příležitost zanechat ve světě stopu.
Ale proč?
Proč zrovna já?
Ticho!
Slyším, jak ti to v hlavě šrotuje. Posaď se. Všichni strašně spěchají.
Opustili Itazuke před 35 minutami a míří severně přes Východní moře.
Chtějí proletět přes Jižní Koreu?
Ti mají fakt kuráž!
Musí to zvládnout přes demarkační linii.
Pak už budeme mít Boeing 727, aniž bychom se u toho zapotili.
A navíc ještě přes stovku životů k vyjednávání.
Naši sovětští soudruzi si nás budou považovat.
Ať se toho ujme náš nejlepší řídící letového provozu!
- On je pro tu práci ten správný. - Aha.
RAPCON má dosah maximálně 40 mil.
Musí se nám ohlásit aspoň v Kjŏngi, abychom je vysledovali.
Těžko zachytíme vysílání do Pchjongjangu.
Hej!
Fakt jen 40 mil?
- Řízení, tady Range. - Pokračujte.
Žádám o povolení změnit dosah řízení.
Číslo licence řídícího letového provozu...
Moje číslo?
Zbláznil jste se.
Porušili bychom tím mezinárodní letecké právo.
Chcete ze mě udělat mezinárodního zločince?
Pokračujte, Range. Řekněte nám to číslo licence.
Do prdele.
Proto tu sedím já?
Majore Halle.
My, Spojené státy americké,
obránci liberální demokracie po celém světě,
trváme na tom, že nesmíme dopustit,
aby byli nevinní civilisté odvlečeni do komunistické diktatury.
Souhlasím, pane.
Máme operaci řídit?
Majore Halle.
My, Spojené státy americké,
ochránci právního státu,
trváme na tom, že nikdy neporušíme jakékoli mezinárodní letecké právo.
Co to...
To nemůžu. Ne, neudělám to.
Sednout.
Číslo licence.
8-2-9-0-7...
1-4.
Rozumím. Rozšíříme dosah řízení na maximum, tedy 200 mil.
Hele! Je tam toho teď víc.
Ale jak je najdeme?
Co si myslíte, že děláte?
Viděli jste to, že jo?
Já to neřekl. To on!
Poručíku Ko-Mjongu.
Nechcete medaili?
Ani sochu na svou počest! Okamžitě to zrušte!
Přes 100 lidí teď unášejí do Severní Koreje.
Nechcete snad jako voják i jako řídící ty ubohé lidi zachránit?
Sakra.
- Sednout. - Tak střílejte!
Jsem vojákem Ozbrojených sil a ještě jsem nedostal oficiální rozkaz.
Nejste taky všichni vojáci jako já? Ten hajzl míří na jihokorejského vojáka.
Už jste jedl?
Ne, já jsem neměl čas se najíst. Umírám hlady. Ano.
Dostal jsem ho před řídicí panel,
ale říkal něco o leteckém právu.
Nevím, ale je to složité. Bolí mě hlava.
Ano, dobře.
Tumáš.
- Kdo to je? - Zdravím.
Jsem Pak Sang-hjon, ředitel KCIA.
A vy jste kdo?
Ano, pane.
COMSEC. Poručík Seo Ko-mjong z 9. letecké skupiny.
Pokračujte, pane.
KCIA.
Když jsem to slyšel, napadly mě dvě věci.
Pokud odmítnu...
Komouši! Rudá kryso!
...označí mě za rudého a bude ze mě kripl.
Vy zmetkové!
Nebo budu jen zmínkou o nehodě při výcviku.
Neznám letecké právo ani nic takového.
Prostě udělejte, co bude potřeba,
aby to letadlo v pořádku přistálo.
Řekl jste, ať udělám, co bude potřeba, pane?
Ano.
Udělejte, co bude potřeba.
Tak...
můžu říct, že jsme Severní Korea?
Ty parchante!
A to si říkáš voják Ozbrojených sil Korejské republiky?
Víš, že za to, cos řekl, tě můžu okamžitě potrestat?
Dejte mi k telefonu Nikoho.
Vidíte? Říkal jsem vám, že je to jediná možnost.
Ano, dobře.
Ano. Jistě.
Ano, ano, ano.
Jistě. Ano.
Ano, ano, ano.
Takže máme schválení KCIA?
Proč se tváříš, jako bys měl v prdeli koště?
Do práce, ne?
Jste...
Jste si jistý, že je to dobrý nápad?
Koho to zajímá?
Když se to zvrtne, tak si akorát sami nasereme do bot.
Na co čekáte, vojáci?
Jdeme.
Pohyb! Dochází nám čas!
Ano, pane!
Kurva.
Kde sakra jste?
Děkuji za vaši trpělivost a spolupráci.
Blížíme se k Pchjongjangu, tak ještě chvíli vydržte.
Jakmile tam dorazíme,
požádáme Severní Koreu, aby vás bezpečně vrátila domů.
Jestli potřebujete na toaletu, běžte prosím teď.
Po jídle vybereme všechny cigarety.
Shromážděné cigarety pak mezi všechny rozdělíme rovným dílem.
Počkat.
Měl jsem tři krabičky Marlborek, ale on má sotva jednu.
Není nefér to rozdělovat?
Přesně kvůli takovým lidem se snažíme o revoluci.
Mluvíte o revoluci.
Můžu se zeptat, jaký je cíl té vaší revoluce?
AŤ ŽIJE LENINISMUS!
„Kapitalismus, který honí jen úspěch,
nevyhnutelně povede k diskriminaci a podrobení a zrodí třídní rozdělení.“
My chceme ten zavedený řád svrhnout a nastolit ve světě mír.
Slyšel jsem, že vám říkají veliteli.
Ale to se jako třídní nenávist nebere, že?
Co?
Takže...
Unesli jste letadlo a teď založíte armádu ve jménu míru.
Mír nevyžaduje vždy jen mírové prostředky.
Páni.
To je fakt působivá logika.
Skoro mě to přesvědčilo.
Friendly 5-1-1, 0-9-5.
Mam je!
Co to bylo?
Friendly 510 na 105.
- 108 mil... - Tak jo.
Vysledovali jsme je sem a pak sem, takovou rychlost má jen stíhací letoun.
Takže Unknown 472 před nimi je letadlo, které hledáme!
Aha! Chá... Cože?
- Co? - Co?
Do našeho vzduchového prostoru vniklo neznámé letadlo,
takže dle protokolu hned vzlétly naše stíhací letouny.
Ale podle protokolu by vzlétnout neměly.
Ví vůbec letectvo o téhle operaci?
Pane Kime.
Pokud Jeho Excelence nenařídí jinak...
Dle protokolu vzlétly dva stíhací letouny.
Už by měly být u letadla!
Dobrá práce.
Odvedli jste skvělou práci. Výborně.
Mít na své straně velitele Letectva Korejské republiky
je velmi uklidňující, to vám povím.
Kdybych vám mohl nějak pomoct, udělám, co bude...
Rozdělující tah.
A sakra!
Co se děje, pane? Udělal jsem něco špatně?
Ne, vůbec ne.
Vyděste je, ať se jim stáhne zadek,
a donuťte je přistát na nejbližším letišti.
Co když odmítnou spolupracovat?
Co jen budeme dělat?
Zatlačit a zlomit!
Zatlačit a zlomit...
Chcete říct, že je máme sestřelit?
Co to je?
- Jihokorejský stíhací letoun. - Jihokorejský?
Museli jsme vybočit z kurzu. Připojte se na nouzovou frekvenci.
Tady jihokorejské letectvo. Vnikli jste do našeho vzdušného prostoru.
Uveďte svůj volací znak a cíl letu.
Japanese Ride 351.
Jsme neozbrojené japonské civilní letadlo.
Toto není náš cíl. Máme namířeno na letiště Pchjongjang.
Jste zadrženi naším letectvem.
Klesněte a udržujte výšku 9 000.
Co říkají?
Následujte mě.
Opakuji,
jste zadrženi jihokorejským letectvem.
Nemáte povolení pokračovat.
Do Pchjongjangu nesmíte.
Opakuji, nesmíte pokračovat do Pchjongjangu.
Za...
Co to děláte?
Co když nás sestřelí?
Jestli nepřistaneme v Pchjongjangu, tak umřeme na obloze.
Stáhli se!
Počkat...
Útočná pozice?
- Kontaktuj Osan! - Ano, pane!
- Ne. Hej, ňoumo. - Pane?
Posaď se.
- Já... - Co si myslíš, že děláš?
Tohle je tajná operace KCIA.
Hovno, tajná operace.
Co když někdo umře?
Není to záchranná operace?
Všichni sednout a zapnout pásy!
- Připravit na plán B. - Sakra!
No tak.
Co to děláš?
Co to bylo?
Asi hejno hus.
Poručíku Ko-mjongu.
Nepřeháněj.
Útokem na komerční letadlo bychom vyhlásili válku.
Jaký blázen by to udělal?
Cože?
Nereagovali?
Ti rudí jsou tak hrubí, ať už jsou jakékoli národnosti.
Jestli odmítají přistát před demarkační linií,
tak to otočte.
Křížový sek!
Ano!
Otočili to!
Počkat.
Jestli to korejské stíhačky otočily...
Právě překročili MDL do našeho vzduchového prostoru.
Tak, soudruzi!
Naši internacionalističtí revoluční bojovníci letí přímo do náruče Republiky!
Nouzovou frekvence.
Co teď?
Říkals, že my komunikaci zahájit nemůžeme.
Proto poručík Seo otevřel nouzovou frekvenci.
Když zase zkusí vysílat, zachytíme jejich signál.
Ale co když...
Co když už jsou s Pchjongjangem v kontaktu?
Letí rovnou tam.
Nejspíš nebudou znát jejich frekvenci.
Jak to můžete vědět?
Kdyby už je navigovali,
neodvážili by se takhle proletět Jižní Koreou.
Nakonec použijou nouzovou frekvenci.
Problém je, že nouzová frekvence 121,5 MHz se používá všude,
takže může poslouchat kdokoli.
I Pchjongjang.
Takže je neuslyšíme jen my, ale všichni na nouzové lince? Je to tak?
Tudíž může poslouchat i Jižní Korea?
Vyřízli vám jazyk? Odpovězte!
Vybuchne mi z toho kraválu hlava.
Všichni ztichněte.
Vy jeden...
Musíme kontaktovat řídící věž, jinak můžeme narazit do hory.
Ale je to otevřená frekvence.
Co když bude poslouchat ještě někdo?
Chcete teď bezcílně lítat po obloze?
Střet elitních řídících mezi Severní a Jižní Koreou
je jednodušší než se zdá.
Ne.
Není to jednoduché.
Je to souboj extrémního soustředění a rychlosti.
Ze všech vysílání musíme zachytit Harův volací znak
a zmáčknout tohle červené tlačítko byť jen o desetinu nanosekundy rychleji.
Jen tak vyhrajeme tuto osamělou a nervy drásající bitvu.
Takže abych to shrnul...
vyhrává člověk s rychlejší rukou.
Kdybych vám měl dát příklad...
Je to jako Clint Eastwood v Hodný, zlý a ošklivý.
Jsme ve spojení?
Poslouchám. Mluvte.
Lesní požár uhašen!
Vracíme se na základnu.
Všem hasičským vrtulníkům,
nepoužívejte prosím nouzovou frekvenci.
Ale no tak!
Používáme ji odjakživa, tak už to tak zůstane.
Nouzová frekvence je pro nouzové případy!
Hasičské vrtulníky mají hasit požáry!
Tohle není nouzová situace, ty parchante!
Blbeček.
Ten hloupý řídící z Jižní Koreje se teď hádá s hasičským vrtulníkem.
Co byste taky čekali od loutky amerických imperialistů.
Neměli by se už ozvat?
Kterákoli stanice. Tady Japanese Ride 351.
Tady Japanese Ride 351.
Žádáme o spojení s Pchjongjangem.
Japanese Ride 351.
Pchjongjang přibližovací.
Poslouchá i Jižní Korea.
Špatně vás na této frekvenci slyšíme.
Změňte frekvenci...
...134,1.
...129,7.
A dodržujte mé pokyny.
Tady Japanese Ride 351.
Frekvence...
134,1.
Frekvence 134,1.
Přepínám.
Tady Japanese Ride 351.
Jsme na vaší frekvenci, 134,1.
Japanese Ride 351.
Mám vás na radaru.
Leťte na kurz 290 a udržujte výšku 9 000 stop.
Vypalte protiletadlové rakety a přitáhněte je zpátky!
Ať je nesestřelíte. Jen vyšlete signál.
Pal!
Co...
se zase děje?
Na trase zjištěna exploze, hluk a záblesky.
To je pro vás, soudruzi.
Vítejte v Korejské lidově demokratické republice.
Aha...
To je dělostřelecká salva?
Veliteli.
Dokonce i severokorejské přivítaní je revoluční, že?
To ano.
Gratuluji i vám, kapitáne.
Už máte nalítáno 10 000 hodin.
Nejvíc to odnesl můj zadek, hemoroidy se hlásí o slovo.
Poručík Seo! Nejlepší únosce na světě.
Dvojitý únos letadla, aniž byste tam vkročil? To je fakt paráda.
Jo!
- Zachránil jste spoustu životů. - Jo. Díky, pane.
A za cenu jejich životů se můžete nacpat cheeseburgerama.
Tak jo. Kapitáne, vyčkejte.
Zvládneš je při tom udržet, než dorazí do Kimpcha?
Mise byla úspěšná. Můžete mě aspoň pochválit.
Neznáš ten citát? „Úspěch není trvalý.“
Winston Churchill.
Jo.
Jen tak dál.
Kam pořád mizíte?
Co je ti po tom?
Když mě nevidíš, znamená to, že pracuju.
KAPITOLA 3 HRAD Z PÍSKU
Co tam dělá to americké letadlo?
Je noční můra je všechny dostat pryč, tak se je snažíme co nejlíp schovat.
Tak to se vám moc nedaří.
No podívejte se! Musíte je přesouvat tak pomalu?
Není to jako parkovat auta, pane!
Hej, pane!
Nemůžete tu vlajku stáhnout! Je zamotaná!
Fakt přinesou severokorejskou vlajku?
Odkud takovou ohavnost vůbec vzali?
Střih!
Tomu říkáte herectví?
Vůbec to nebylo věrohodné!
- Nemůžete střílet... - Pane!
Někdo vás chce vidět.
Kdo sakra rozkazuje režisérovi na jeho place?
Ukažte se!
To je ono!
Tomu říkám věrohodnost, vidíte?
Ale nemáme točit scénu s korejskou armádou až zítra?
Je to věrohodné, protože to jsou skuteční vojáci.
Díky, že jste přišel, pane režisére.
- A vy jste stratég? - Ano.
Jsem umělec, takže je pro mě čest, že můžu posloužit naší zemi.
Páni, vyhazují někoho do vzduchu!
Pak Sang-hjon!
Sláva Korejské republice!
Pak Sang-hjon!
Sláva Korejské republice!
- Moje záda. - Hele, kdo je tu.
Přijíždí poražení.
- To se vám povedlo, pane Paku. - Ano.
Jeho Excelenci to potěší.
Ale je vážně vhodné předstírat, že tohle je Severní Korea?
Není záchrana životů důležitější než nějaká ideologie?
Seo Ko-mjong.
To je teda jméno!
Už je to dlouho, co jsem viděl tak spolehlivého mladíka.
Jsem tak hrdý a šťastný!
Váš otec prý bojoval v korejské válce.
Ano, pane!
Granát rudých ho připravil o obě nohy, že?
Ne, pane. Byl to náš granát.
Tak už to ve válce chodí. Vždycky má oběti.
- Ale vždy byl pyšný, pane! - Vážně?
Tak teď bude ještě pyšnější!
Jeho syn bude vyznamenán medailí.
- Pokračujte v práci. - Ano, pane.
Pane ministře.
Co kdybychom ho postavili dopředu?
Dokonalá fotka!
Dvě generace národních hrdinů.
Tak jo, máte 30 sekund, abyste se převlíkli a shromáždili!
Počkat, ty dámy vypadají moc noblesně.
Takhle to bude realistické.
Říká se přece: „Jih má pohledné muže, Sever krásné ženy.“
- To neznám. - Co?
Proč na sobě máte uniformu loutkové armády?
Býval jsem herec!
Když nemůžu tenhle okamžik natočit, tak se ho chci aspoň zúčastnit.
Bude to realistické, jen když tomu lidi budou věřit.
Ale uvěří, že jste voják?
To říkáte,
protože jsem tlustý?
- Asistente režie. - Ano?
Není to sociální diskriminace a předpojatost?
Ano! V dnešní době takové věci říkat nesmíte.
Jen jsem chtěl říct, že když jste voják...
To je jedno. Běžte.
No jasně. Co jsem to za vojáka, když přes břicho nevidím vlastní péro, že?
To jsem přece neřekl. Tak už běžte!
Tohle je moje postava.
Jsem dobře živený důstojník z bohaté rodiny.
I Kim Ir-sen byl tlustej jako prase!
- Víte? - No jo.
Natočil jsem osm antikomunistických filmů!
- Osm! Ty starej... - No jo! Běžte!
To je fuk.
Co na tom záleží?
Japanese Ride 351.
Nacházíte se 80 mil západně od letiště.
Klesněte na výšku 4 000 a udržujte stávající směr.
Tady Japanese Ride 351. Udržujeme výšku a blížíme se.
Japanese Ride 351, rozumím.
Pokračujte s klesáním na 2 500.
Povoleno přiblížení ILS na dráhu 14. Spojte se s věží 129,1.
Blíží se k dráze 14. Věži, vyčkejte.
Bravo!
Postaráte se o všechno, dokud rukojmí nevystoupí z letadla?
Prosím?
RAPCON je pod americkou správou a přistání má na starost naše řídící věž.
Věž o nich ví. Nevím, jestli bych měl...
O čem to mluvíš?
Dokud tu rukojmí nevystoupí,
poručík Seo musí mít všechno pod kontrolou a vyřešit to,
aby svůj hrdinský čin dokončil.
Až vystoupí, uděláme si tu skupinovou fotku
a taky nějaké rozhovory.
A dostaneš medaili.
To je ale skvělá příležitost.
Korejský hrdina, poručík Seo Ko-mjong,
právě přijíždí do Soulu a vítají ho miliony občanů.
Jste hrdina, který zachránil 106 japonských pasažérů.
Jaký je to pocit?
Nezasloužím si být nazýván hrdinou.
Jako člen Letectva Korejské republiky,
jako řídící letového provozu,
jsem jen dělal svou povinnost.
Bolí mě břicho.
Poručík Seo Ko-mjong, korejský hrdina!
Umýváš si ruce, než jdeš kadit?
Volá vám ředitel Pak.
Drahý řediteli. Jsme připravení.
Dobře. Skvělá práce.
Tak běžte přivítat naše hosty.
Já?
Odkdy se stratégové ukazují venku?
Kdo jiný zná Severní Koreu lépe než vy?
Sakra, takže ty drby byly pravdivé?
Jaké drby?
Víš, že jeho rodné číslo nejde dohledat?
Povídá se, že byl součástí severní loutkové armády.
A ředitelův otec byl předtím přece generál.
Mezi vojáky loutkové armády, které během bitvy zajali,
byl jeden, který mezi všemi vyčníval. Génius.
A to byl Nikdo?
Přesně! Vymazali všechny jeho záznamy a už po dvě generace ho využívají.
To je směšné.
Takže podle tebe lovíme rudé pomocí rudého?
Proč by mu ředitel jinak nedal prostě novou identitu?
Pak už by ho nemohl držet na vodítku.
Hele.
Tahá ho s sebou všude, aby odvedl špinavou práci.
Tak jste se rozhodl k nám přidat a být svědkem toho, jak se píšou dějiny.
Jsem tak nadšený, že se určitě celý třesu.
Dopadne to dobře, že?
Povedlo se nám něco splácat. Tak snad to obstojí.
Ráno mě ani nenapadlo, že poletím do Pchjongjangu.
Brzo se všichni vrátíte do Japonska.
Ještěže jsme nemuseli přejít k plánu B.
Plánu B?
Letadlo přistává!
Zatřeste těmi pompony, uvítací týme! No tak, ukažte, co ve vás je!
Kameramani! Natáčejte!
Loutková armádo! Do formace!
Připravit!
Akce!
Japanese Ride 351.
Vítejte v Pchjongjangu. Můžete vystoupit z letadla.
Proč nevystupují?
Ticho!
Soudruzi revoluce! Vítejte!
Připravili jsme pro vás tiskovou konferenci v letištní...
Japanese Ride 351, nějaké problémy?
Vážně je to Pchjongjang?
Kde jinde byste byli?
Soudružka viděla na přistávací dráze americké letadlo.
Viděla jsem na ocase letadla nápis „Northwest“.
Proč je v této vlasti revoluce kapitalistické letadlo?
Je to klamné letadlo.
Pošleme vojáky revoluce, jako jste vy, do USA.
Zaútočíte na USA přímo?
Severní Korea je fakt něco.
Jo.
Veliteli.
Podívejte se na to.
Co?
Černoch?
Dívá se na nás
a jí u toho burger.
Ten idiot.
To je Sovětská armáda umístěná v Pchjongjangu.
V Sovětské armádě jsou černoši?
Nikdy jsem neslyšela, že by tam žili černoši.
Ale taky jsem nikdy neslyšel, že ne.
Mohli by tam nějací žít.
Je to velká země.
Myslíte?
Podívejte se ven.
Je to Pchjongjang.
Hele.
Dám vám radu.
Neměl byste věřit všemu, co vidíte.
Já si taky myslela, že se mí rodiče milovali!
Najdi pasažéra s rádiem.
Alexandr Puškin byl taky černý.
Kdo to je?
Otec moderní ruské literatury.
To ví přece všichni přívrženci Sovětů.
Všichni?
Dámy a pánové.
Chci se vás zeptat na něco, co by měli vědět všichni.
Pokud vím,
tak právě realizujete pětiletý národní hospodářský plán.
V jakém jste teď roce?
Myslím, že se pletete.
Pětiletý hospodářský plán,
který kdysi letěl jako okřídlená bestie, skončil před deseti lety.
Tak...
kdy má narozeniny nejvyšší vůdce?
Náš milovaný soudruh Kim Ir-sen...
Ne!
Vy ne.
Vy tam.
Vy! Vy tlustej.
Mluvím s váma, tlusťochu! Nerozhlížejte se kolem.
Odpovězte mi.
Kdy má narozeniny nejvyšší vůdce?
Já...
nemluvím...
japonsky.
Tohle je...
Tohle je Pchjongjang?
Ano, nebo ne?
Ano.
Tohle je Pchjongjang? Ano, nebo ne?
Veliteli! Mám to rádio...
Ano, nebo ne?
Tohle je Pchjongjang? Ano, nebo ne?
Ano, nebo ne?
- Ano! - Ano, nebo ne?
Louis Armstrong.
To je americká kapitalistická hudba!
Ano, nebo ne?
Co to sakra říká?
Kámen, nůžky, papír?
Ano, nebo ne?
Ne.
KAPITOLA 4 ŠPATNÁ ZPRÁVA
Japonské letadlo unesené rudými mířící do Severní Koreje
nouzově přistálo na letišti Kimpcho.
Už tak je to se Severní Koreou těžké.
A teď tu máme japonské rudé parchanty?
Pošlete je do jejich rudé země!
Nedrží jako rukojmí Korejce.
Bojím se, že by kvůli tomu mohli zemřít naši vojáci.
Věděl jsem, že se to stane.
Musels udělat takovou koninu?
Prezident měl na práci důležitější záležitosti,
ale už o tom ví.
Uvědomuje si závažnost celé situace.
A zdůraznil, že na korejské půdě nesmí za žádnou cenu
dojít k žádným ztrátám na životech.
Nechápete, co Jeho Excelence chce?
Nejsou to ani naši občané.
Očividně chce, aby letadlo odletělo do Severní Koreje.
Ale no tak!
Proč děláte z Jeho Excelence bezcitného, nelidského člověka?
Určitě chce vyjednávat a dostat je z letadla ven.
Mám pocit, že prohráváme.
Tak kdo má pravdu?
Chce, aby to vyřešili, aniž by ho do toho zatahovali.
Tak se rozhodneme, co Jeho Excelence chce, demokraticky!
Většinovým hlasováním.
Budou hlasovat? Je to v pořádku?
Japonsko posílá ministra dopravy Sugimota
a náměstka ministra dopravy Išidu do Koreje, aby na situaci spolupracovali.
Jste v Koreji poprvé?
Ještě před 25 lety bylo všechno naše, včetně tohohle letiště.
Takže všichni úředníci tu mluví japonsky.
Tlumočník není potřeba.
Jak to letadlo skončilo tady?
„Plán nebyl úspěšný.
Převezmete zodpovědnost,
když kvůli tomu lidi umřou?“
Tohle si teď nejspíš Jeho Excelence říká.
Má pravdu. Měl by problém i s celým postupem.
Brzy tu budou Japonci.
Představte si, až zjistí, že jsme se vydávali za rudý stát.
Nestyděl by se za naši vlastní vlajku?
Ale, ale. Náš poručík Seo Ko-mjong.
Co?
Jak jsi mohl z naší hrdé země udělat komunistický stát?
Předtím jste mi říkal, abych...
Vymlouvat se
mají ve zvyku ti, kteří selhali.
Ne?
Lidi!
Nemůžeme ze všechno obvinit kámen, přes který jsme zakopli a spadli?
Co?
Dejte už ty ruce dolů. Jste snad děcka?
Hlasování?
Jo, hlasování je super.
Ale neměly by se v demokratické zemi respektovat i menšiny?
Jeho Excelence jednou řekla,
že USA je velký bratr a Korea a Japonsko jsou sourozenci.
Ale ti parchanti se k nám chovají jako k nejmladším. Nemám pravdu?
Tak co vzít věci do vlastních rukou a vyřešit je?
Pak se nám budou klanět a říkat: „Arigato, arigato.“
Díky tomu se ve světě staneme druhým velkým bratrem.
Používejte hlavu!
To je pravda!
- Ano! - Přesně tak!
Nenaplňuje vám to srdce hrdostí?
Nikdy nesmíme zapomínat na naši historii!
Jen na to pomyslím,
vaří se mi krev a zatínají se mi zuby!
Co Imdžinská válka?
Vzpomeňte si, jak ti parchanti za okupace vpadli...
A oni taky určitě mají své výhrady.
- Ach, pane Kime. - Pane ministře.
- To je ale doba. - To ano.
Posaďte se, prosím.
Naše vláda nevěděla, že tu to civilní letadlo přistálo.
Šlo o oficiální vládní operaci?
Kdyby byla oficiální, nedali bychom vám vědět?
Tak pokud nebyla oficiální...
Bohužel se zdá,
že někdo jednal na vlastní popud
a všem v letadle nalhal, že toto je Pchjongjang.
Na vlastní popud?
Kdo to byl?
To já...
jsem to udělal.
Děkujeme.
Byla to vážně odvážná operace.
Poručík Ko-mjong?
Ano.
Jen jsem poslouchal rozkazy ředitele Paka.
Aha.
Jménem japonské vlády vám z celého srdce děkujeme.
Taková slova nejsou mezi bratry nutná!
Poručíku Seo. Skvělá práce.
Jak vypadá situace teď?
Letadlo vypnulo motor, takže by se měli brzy ozvat.
Plán B?
Říkal jste, že jste doktor?
Co si myslíte, že plánují?
Nevím.
Hele, poslouchejte.
Co kdybyste požádali o start výměnou za nějaké rukojmí...
Chci mluvit s tím, kdo nás sem navedl.
Ano, poslouchám.
To je jiný hlas.
Já tu tomu velím.
Takže vy jste ten, kdo nás podvedl?
Byl to plán, jak zachránit nevinné životy.
Nejdřív
nám vydejte pasažéry a pak můžeme jednat o podmínkách...
Promluvíme si osobně.
Jestli jste nás sem navedl vy,
tak byste tu měl být osobně.
V letadle?
Přijďte sám a neozbrojený.
Když nepřijdete do 30 minut,
každých 10 minut usekneme někomu hlavu a vyhodíme ji ven.
Končím.
Vážně to zvládnete?
Bohužel
chtějí mluvit s člověkem,
který je sem navedl.
Ti lidi jsou fakt vnímaví.
Nečekal jsem, že si zapamatují jeho hlas.
Zítra bychom měli mít rozkazy z Modrého domu.
Tak nám získej čas.
Proč musím dělat špinavou práci jako nějaký pes?
Měl jsem sem letadlo bezpečně dovést. Já jsem svůj úkol splnil!
Fajn, tak jsem selhal já. Lepší?
Nesahejte na mě.
Neúspěch je nakažlivý.
Au. To zabolelo.
Ranils moje city!
Opatrně! Je to čerstvě natřené, takže to klouže!
Pojďte.
Tak ty jsi ten kluk, který volal Pchjongjang!
Můžete dát tu baterku pryč, prosím?
Motor se vypnul, protože jsme tu přistáli.
Už na tom dělají, brzo zas budete mít proud.
Věděl jsem, že pošlou někoho takového.
To mají byrokrati posedlí hodností ve zvyku.
Takže víte, že někdo jako já nemá žádnou moc.
Tak proč jste mě tu chtěl?
Chtěl jsem
ti ukázat jejich tváře osobně.
Podívej se pořádně, kluku, který volal Pchjongjang.
To jsou lidi, kteří umřou kvůli tvým lžím.
Jestli se nechceš stát vrahem,
hned pošli celé letadlo do Pchjongjangu.
Teď je špatné počasí a je moc tma...
Blbečku!
Už jednou jsi nás podvedl!
Tak se zeptejte pilota!
A navíc,
jestli překročíte demarkační linii,
jak si poradíte se severokorejskými protiletadlovými děly po celé DMZ?
Když vás sestřelí,
vaše těla se už nenajdou.
Udělali jsme, co jsme mohli. Je čas ustoupit
a udělat, co říkal pan Kim. Poslat je do Severní Koreje.
Ale jde o tohle.
Já nikdy nezařazuju zpátečku, když řídím. A proč?
Protože pak mám pocit, že jsem celou dobu jel špatně,
a to mě strašně sere!
Když řeknu, že pojedu tudy, tak je to správná cesta.
A měl bych po ní pokračovat, aby byla správná.
A to je vaše práce, bratře.
Jen jsem se bál, že když tu bombu odpálí,
mohli by to dávat za vinu vám.
Stačí jedno slovo a zmáčkne to tlačítko.
To neuděláte.
Protože z toho nic nezískáte.
Tohle je náš plán B.
Shoříme na bělavý popel
a ukážeme světu svou revoluční vůli.
Tím pádem bude druhá šance
a převezme to třetí Ašita no Džó.
Ašita no Džó?
Jako ta manga série?
Ty ji znáš?
Samozřejmě.
- Je to mistrovské dílo. - Jo.
Hlavně ten konec.
- Přesně tak! - Že jo?
Podle mě Džó na konci nezemřel.
- Co? - Ne.
Zemřel.
Myslíte si, že vzdát se života je snadné?
Nikdy tu bombu neodpálí.
Ale nalijme si čistého vína. Pokud ano, tak to nebude moje vina.
Já se zoufale modlím, aby to nevybuchlo!
Můj život...
je tvoje lhůta.
Když se nedostaneme do Pchjongjangu,
stejně umřu.
Jak je na tom?
Minulas hlavní orgány, jak jsem tě učil.
Když zastavíme krvácení, vydrží ještě jeden den.
Slyšel jste to, veliteli?
Povedlo se mi to!
Ti šílenci...
Máte čas do zítřejšího poledne.
Jestli přetáhnete byť jen o sekundu,
letadlo vybuchne.
To samé platí, pokud velitel zemře dřív.
Prosím.
Pošlete nás do Pchjongjangu.
Tak aspoň všichni přežijeme.
Vy kapitalisti
vidíte jen cenovky, ne skutečnou váhu lidských životů.
Jsem zvědavý.
Jakou cenu teď stanovíte na životy těch pasažérů?
Říkal jsem, že to tam klouže!
Do prdele!
Tak jste to měli něčím po sypat, sakra!
Dobrá práce, poručíku.
Do zítřejšího poledne máme spoustu času.
Odmítají prý do té doby vyjednávat.
- A... - Co jsem říkal?
- Musíme je poslat pryč! - Ále.
Severní Korea prohlásila, že je uvítá. Tak je tam pošleme!
To je tuňák?
Severní Korea vydala prohlášení?
Ten je středně tučný, tenhle hodně.
- Tenhle? - Je to dobré.
Jak to uvnitř vypadalo?
Jací byli ti únosci?
Vážně vypadali, že by se odpálili?
Ne.
Byly to jen nezodpovědné děti.
Hej!
Poneseš za to zodpovědnost, když se to podělá?
No tak, viděl to na vlastní oči.
Když jim ve jménu Jeho Excelence slíbíme,
že je pošleme do Severní Koreje,
jakmile propustí ty pasažéry,
tak to bude vyřešeno.
Tak co kdybychom kontaktovali prezidenta?
Ale teď...
už bude v posteli.
- Prosím? - Ale...
ráno brzo vstává!
Prosím?
- Máme čekat? - Je to zdravý návyk.
- Tady? - Zakouříme si.
- Ale... - To nic.
Jestli se to podělá,
hodíme to na ty blbé Korejce. Nekopejte teď do vosího hnízda.
Ale pokud to vyjde, Korea vyřeší to, co my jsme nezvládli.
Nejspíš od nás budou chtít velkou laskavost.
Říkal jsem to. Když mě nevidíš, tak pracuju.
Počkat. Vážně je na palubě nějaký Korejec?
Fakt?
To je novinka.
Je to jen domněnka na základě jména.
Označil jsem ho.
Júno Baku.
Ale to je japonské jméno.
Ale příjmení je napsané jako druhé.
Baku Júno.
Pak Jun-ho.
Nebuďte směšný. To je hloupost!
Dejte to sem!
Bože! Zmizte!
Co je to za blbosti?
Připadá vám to vtipné?
Jak se opovažujete si v dnešní době ze zpráv utahovat.
Jsem novinář!
- Pane řediteli! - Co zase?
Víte, že jsem nejlepší, že?
- Ve vyhlazování rudých. - Ne.
Umím z normálních lidí udělat rudé.
Nemusíte mě hned tak děsit.
Moc dobře vím, že média by neměla lhát.
Proto říkám, že je to jen domněnka.
Dnes bylo na seznamu pasažérů japonského letadla v Kimpchu
nalezeno korejsko-japonské jméno, Pak Jun-ho.
A přidejte tam tenhle tři měsíce starý titulek.
Tento incident připomíná podobný únos YS-11,
který před třemi měsíci podnikla loutková armáda Severní Koreje.
Zavřeli nás každého zvlášť a pak nás mučili elektrickými šoky.
Co myslíš?
Hraje ti to na city?
Takže...
Korejský pasažér je lež?
Záleží na tom?
Měsíc je dneska vážně krásný.
Ale odvrácená strana měsíce možná tak krásná není.
Víš, že odvrácenou stranu měsíce nikdy nevidíme?
Otáčí se totiž stejně rychle, jak obíhá.
To byla filozofická otázka, ne vědecká.
„Pravda někdy leží na odvrácené straně.
Ale to neznamená, že ta přivrácená je fiktivní.“
Truman Shady.
- Neznáš ten citát? - Jasně, že jo!
Ve tmě se děje plno sraček, ale lidi věří jenom tomu, co vidí.
A to se stane pravdou, jako zprávy.
Možná meleš blbosti kvůli měsíci. Ať se podíváš jakkoli, pořád je to měsíc.
To vy štěkáte blbosti, ne já!
Chceš říct, že jsem pes?
Je tady.
Díky, že jste přišla i takhle pozdě.
Osobně jste ještě krásnější.
Co chcete, abych udělala?
Jen řekněte pravdu, to je vše.
- A ostatní? - Jsou na cestě.
Potřebujeme toho, kterému dávali šoky.
Pořád se snažíme zachránit lidi, že ano?
Běžte. Přijdu tam.
Tudy, prosím.
Všechno se vyřeší, až prezident vydá rozkaz.
A když nevydá?
Co se stane pak?
Jsou to přece jen nezodpovědné děcka.
Neříkals, že to stejně neodpálí?
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ KIMPCHO
Těch 66 dní, které jsem v Severní Koreji strávila,
jsem se necítila ani jako člověk.
Někdy i pravda lže.
Měla jsem pocit,
že bych radši byla mrtvá.
A lži taky říkají pravdu.
Mluvili jsme s korejskou ambasádou v Japonsku
a potvrdili jsme,
že v Japonsku momentálně žije 13 lidí jménem Pak Jun-ho.
Loutková armáda mě mučila a dávala mi elektrické šoky.
Momentálně se léčím v psychiatrické léčebně.
Je pravděpodobné, že pana Pak Jun-ha
čeká stejný osud jako mě.
Skutečné události,
trocha kreativity a ochota potlačit pochybnosti.
Když se tyto tři složky spojí...
Ti zasraní loutkoví psi ze Severní Koreje!
- Jo! - Dostaňte je!
Před letištěm Kimpcho došlo k demonstraci proti komunismu.
Lidé volali po míru a svobodě.
Požadují, aby byl pan Pak Jun-ho i ostatní pasažéři z letadla propuštěni.
To je ale pohled.
Korejci plní lásky, emocí a energie!
Z Modrého domu už jsou na cestě.
Určitě se bojí kvůli příštím volbám.
Neřekli byste,
že tohle je pravá síla demokracie?
Přijde osobně?
Ne.
Jeho Excelence nemohla přijít z neznámých důvodů,
ale místo něj přijede první dáma.
Můžete mě fotit zleva, prosím?
To je moje lepší strana.
Jeho Excelence se necítí dobře.
Jak to? Onemocněl?
Nedělejte si starosti.
Jak to můžete říct?
Jeho stav by mohl vyústit v národní katastrofu.
Jenom...
má strašnou kocovinu.
Trochu to přehnal s alkoholem.
Okamžitě někoho pošlete pro přírodní lék na kocovinu z Tchebeku.
Jeho Excelenci...
více znepokojuje tato krize než jeho kocovina.
Alkohol zvládá vstřebat lépe něž většina dospělých mužů.
Vy budete ten řídící letového provozu.
Korejská republika vaše služby nikdy nezapomene.
Děkuji, paní.
Ti chudáci.
Nedokážu si ani představit, jaký musí mít v tom letadle strach.
Ale slyšela jsem, že někteří...
je chcete poslat na sever.
Jeho Excelence trvala na tom, aby nikdo nezemřel...
Na sever!
Víte vůbec, jaké hrůzy se tam odehrávají?
Ukázala na východ, ne na sever,
ale nikdo nic neřekl.
Jestli jste je chtěli poslat do Severní Koreje, tak odejděte.
Nezasloužíte si tu být.
Jenom jsme chtěli...
Hned!
Ta zasraná mrcha!
Víte co? Ať to klidně vybuchne!
Ať to vybuchne!
Paní.
Severní Korea už přislíbila, že budou naši občané v bezpečí.
Pane náměstku, vy budete věřit komunistům?
A co vy ostatní?
- Ne, paní! - Ne, paní!
Před dvaceti lety...
Bylo to klidné nedělní ráno, 25. června 1950.
Vpadla sem komunistická loutková armáda.
Zbarvili naši půdu do ruda a připravili nás o nespočet životů.
Nikdy na to nezapomenu.
Nemůžeme a nebudeme...
těm hnusným komunistům nikdy věřit.
Náš antikomunistický hrdina,
I Süng-pok, byl ještě kluk,
ale jeho poslední slova před tím, než ho zabili severokorejští špioni, byla...
„Nesnáším komunismus!“
Vydávám rozkaz ve jménu korejského prezidenta.
Jakmile propustí pasažéry, řekněte jim, ať okamžitě zmizí a letí na sever.
To je vše.
Hurá!
- Konečně se kola... - Opět dala do pohybu.
Dobrá zpráva!
Tento dokument potvrzuje,
že budete moct vstoupit do Severní Koreje,
pokud pustíte všechny pasažéry.
Potvrdila to vláda Korejské republiky.
Ty blbečku! Děláš si srandu?
Máme věřit nějakýmu papíru?
Vaše armáda sem vtrhne, jakmile je pustíme!
Ne, je to pravda.
Jenom pusťte ty pasažéry, a můžete letět, kam chcete.
Zapomněli jsme na jednu věc.
Nikdo už nevěřil klukovi, který volal vlk.
Pustíme je jedině, až se dostaneme do Severní Koreje.
Jinak letadlo v poledne vybuchne. Přepínám.
Do prdele.
Ne, veliteli!
Jestli umřete před polednem, zabiju vás!
Lhal jsem.
Ti parchanti jsou šílení.
Jestli tu bombu odpálí...
jejich smrt bude moje vina.
Podle mě si o sobě moc myslíš.
Jenom jsme poslechli rozkazy.
Když si to takhle ospravedlníte, pomůže vám to v noci spát?
Tohle je pud sebezáchovy.
Jinak by to byl sakra těžký život.
Není vzhledem k situaci čas vyzkoušet něco jiného?
Zrovna...
jsem se modlil.
Modlil?
Svoláme schůzi.
Svoláme schůzi!
Jakou schůzi?
Nemůžeme zvrátit rozhodnutí Jeho Excelence!
Takže se budete jenom modlit?
Modlit?
A to vyřeší náš problém?
Zlepší to tu situaci? Potěší to Jeho Excelenci?
Co chceš dělat?
Aspoň bych jim měl říct, ať je pošlou na sever.
Seber se. Jsi jenom řídící letového provozu.
Aspoň nejsem nikdo.
Když nemůžu říct, co si myslím, není tohle diktatura?
Diktatura?
Aspoň nekorunujeme a neuctíváme krále jako vy.
- To nepřekládej. - Aspoň nekorunujeme krále!
Uvědomujete si, že jste se dopustil diplomatického přešlapu?
Co to bylo?
Tys mě praštil?
Páni. Viděls to?
Viděls to, že jo?
Normálně mě začal mlátit.
Nikdo to neviděl?
Vážně? Nikdo?
Já jo!
Já to viděl na vlastní oči.
- Jo? - Jo!
Už nejde o raněné city. Tohle je vojenská provokace!
Odteď bude všechno v korejštině.
Tohle je Korejská republika!
- Pane Paku! - Poručíku Seo.
Chápeš to, že jo? Tohle je jenom hra nervů.
Nikdy to neodpálí, tak jim nevolej.
Odpověz.
Ty fracku jeden. Odpověz mi!
Modlení?
Modlení nic nezmění!
Zasraní idioti!
Idioti! Vy blbí idioti! Používejte hlavu, vy blbci!
Chybí vám mozkové buňky? Nemáte mozek?
Ať už ta bomba vybuchne, nebo ne, výsledek je daný.
Takže byste odsud měl zmizet.
Fakt si myslíte, že vybuchne?
Ne, že ne?
Jasně, že ne.
Ale jestli se něco stane,
všechno odnese polní velitel.
To je pravda! Polní velitel. Jak se opovažuje ten trapný...
Počkat.
To jsem já, že?
Jistě, že ne.
Vy jste ten, kdo polního velitele určí.
Máme plno naléhavých záležitostí, které už dlouho ignorujeme!
Vraťte se ke svým povinnostem!
- Služte své zemi celým svým srdcem! - Pohyb!
Ti stupidní idioti!
K čemu je se modlit?
Náboženství...
To je něco, co nemůže nikdy selhat, nemyslíte?
Zoufalí lidé se obrací k Bohu...
Neutahujte si ze mě!
Vždyť ani nemáte plán!
A bylo to
ve vaší zemi jinak?
Jsem tak naštvaný.
Nemůžu nic dělat...
jenom tu stát a přihlížet.
Ten pocit bezmoci...
Chcete obětem tohoto incidentu něco říct?
Poručíku Seo Ko-mjongu, řekněte něco.
Obžalovaný Seo Ko-mjong dopomohl ke smrti 106 lidí,
a proto je odsouzen k smrti.
Proč to sakra rozbíjíš?
- Nemluvils s něma? - Vy jste ne...
Neslyšel jste, co říkal Pak?
Nemáme jim volat!
Ale ředitel tu teď není.
Jak to?
Ten hajzl!
Co tu mám teď dělat? Všechno to hodil na mě!
Co mám jako dělat?
Jmenoval mě polním velitelem.
Ty to, že jo? Ty hajzle! Hodils ten bordel na mě!
Pane ministře.
Rozhodně je to bordel.
Ale otázka je, kdo ten bordel vytvořil?
Proč nese zodpovědnost polní velitel?
Ten, co ignoroval rozkazy a všechno tohle způsobil,
je přímo tamhle.
- Co to děláte? - Ty hajzle!
Jak to napravíš?
Japanese Ride 351.
Tohle je řídící věž Kimpcho.
Armáda se stahuje.
To je vaše odpověď?
Už vám nebudu lhát.
Podmínky jsou stále stejné.
Jak jsem vám říkal, když necháte rukojmí jít,
všichni přežijou.
Nehrajte o čas.
Dokonce ani velitel...
už nemá moc času.
To se vzdáte tak snadno?
Ašita no Džó bojoval až do konce.
Máš pravdu, kluku, který volal Pchjongjang.
Ašita no Džó
hořel jasně, dokud nezbyl jen popel.
A po jeho smrti z něj nic nezbylo.
Nezůstalo po něm nic napůl spáleného.
Jen čistě bílý popel.
I když na konci nevyhrál,
díky tomuhle to stálo za to a mělo to význam.
Ašita no Džó neumřel!
Ilustrátor to nevybarvil! Jen to vypadá, jako by zbělal a vyhasl ve smrt.
Prosím!
Sejdeme se a promluvíme si.
Vrátím se tam!
Kurva!
Udělali jsme všechno, co jsme mohli.
Nakonec je někdy oběť nevyhnutelná.
ČTYŘI MINUTY DO ODPÁLENÍ
Nevím, jestli jsem je chtěl zachránit,
nebo je jen nechtěl zabít.
Dotáhli mě sem zčistajasna a vymysleli absurdní plán...
Můžu říct, že jsme Severní Korea?
Naboural jsem rádiové vlny
a proměnil Kimpcho v Pchjongjang.
Možná nikdy nebudu hrdina,
ale nikdy jsem se nechtěl stát vrahem.
Ne. Prosím, ne!
Ne!
PŘED ČTYŘMI MINUTAMI
Nakonec
je někdy oběť nevyhnutelná.
Oběť?
Jinými slovy
se dá říct i „zodpovědnost“.
Jako ten kluk, co právě utekl.
Nemodlil se.
Něco podnikl.
Slyšíte mě?
Jsem Šiniči Išida, náměstek ministra dopravy.
Žádám o výměnu rukojmích.
Poletím do Pchjongjangu s vámi.
Jako japonský náměstek ministra dopravy můžu být vaše vstupenka.
Ne.
Prosím, ne!
Ne!
To musí bolet.
Fakt ses snažil, kluku, který volal Pchjongjang.
Komunisti, kteří přísahali, že strhnou klasicismus a kapitalismus,
nakonec stanovili cenu stovky civilistů na jednoho japonského náměstka.
Díky úsilí naší vlády bylo z násilné Frakce Rudé armády
osvobozeno přes 50 japonských rukojmích
a všichni vyvázli víceméně bez zranění.
Berte to jako malý výlet.
Do Severní Koreje?
To je malý výlet?
Ale výměnou za ně si severokorejská loutková armáda
vzala náměstka ministra Išidu.
Jakmile náměstek nastoupil do letadla,
zbytek pasažérů se mohl vrátit ke svým rodinám.
Vaše Excelence! Co vaše kocovina?
KAPITOLA 5 DOBRÁ ZPRÁVA
Nabourali jsme jejich vysílání.
Když oni unesli skutečné letadlo,
my jsme unesli neviditelné rádiové vlny.
Když říkáte „my“, koho ještě tím myslíte, poručíku?
Když jde o tak velkou věc,
vždy existují bezejmenní lidé, kteří na tom neúnavně pracují.
Necháme to tak.
Takže to letadlo tu nepřistálo omylem,
ale díky záměrné snaze naší vlády.
Nemůže to Severní Koreu nějak vyprovokovat?
Korejská republika
má stále silné spojenecké vazby s USA
a nepodvolí se žádné hrozbě.
Jste hrdina, který zachránil 106 životů. Co vás čeká dál?
Nejdřív musím dokončit dnešní směnu.
Pak se vrátím na základnu
a pustím si zprávy o deváté.
Bože.
Už jsem fakt musel.
Nějak moc si tu zvykáte.
Počkej na mě!
Využil jste mě, abyste tomu ministrovi zahrál na city, že?
Nevěděl jsem, jestli to vyjde.
Ale vy dva jste vypadali nejupřímněji.
Není možné, že doma nemáte toaletu.
Dobrá zpráva a špatná zpráva.
Kterou chceš první?
Neděste mě takhle.
Nejlepší je začít tím špatným.
Tak začneme špatnou zprávou.
Včera přistáli v Pchjongjangu.
Bezpečně navrátí náměstka i piloty.
To je skvělé. Proč je to špatná zpráva?
Naši špehové nám včera večer poslali informace.
Všechny zbraně a bomby, které měli...
byly falešné.
Cože?
To nedává smysl.
Nikdy jsme nechtěli
pasažéry zabít.
Kdybychom se sem nedostali, vzali bychom si život japonským mečem.
To byl náš plán B.
Pak jsme jim zachránili život.
A co ta dobrá zpráva?
Ta je o prezidentově kocovině.
Prý pil s americkým velvyslancem.
Ukázalo se, že USA začalo jednat se Sověty.
To je dobrá zpráva.
Tímhle tempem bychom se mohli se Severní Koreu zase sjednotit.
Není to dobrá zpráva?
Když budeme mít se Severní Koreou spory, tak to USA naštve.
Je to tak?
Chytáš se rychle.
Naše vláda se oficiálně nikdy nezapojila.
Nebuďte směšný.
Tomu sever po tom povyku neuvěří.
Musí spolupracovat, protože to tak chtějí i Sověti.
A...
co to moje povýšení?
A moje medaile?
Z toho taky nic nebude?
I ten tvůj dnešní rozhovor...
Do prdele.
Jak to může být dobrá zpráva?
Všechno dopadlo dobře a nikdo neumřel.
Ani ty.
Takže mi vyhrožujete, abych byl zticha?
A co když nebudu?
Víš, co se stane.
Takhle jste se vždycky cítil?
Říkal jsem ti to.
Pořád je to měsíc.
Nepotřebuje jméno, aby existoval.
Taky nepotřebuje uznání, aby měl vlastní význam.
To, cos udělal,
samo o sobě,
stálo za to.
Hrdinové, kteří zachránili přes sto pasažérů se vrátili.
Šiniči Išida, náměstek ministra dopravy,
se na letišti Kimpcho v Koreji nabídl výměnou za rukojmí
a zachránil 106 životů.
Naši hrdinové, kapitán Takahiro Kubo a druhý pilot Seigó Maeda,
nouzově přistáli v Itazuke a zachránili 23 životů.
Ne, nenazývejte mě hrdinou.
Jako náměstek ministra dopravy jsem jen plnil svou povinnost.
Odlétáním 10 000 hodin jsem si přivodil hemoroidy.
Jste skvělý!
Ale teď
jsem na ně hrdý!
Bylo mi ctí sloužit po boku vašich hemoroidů!
„Pravda někdy leží na odvrácené straně měsíce.
Ale to neznamená, že to na přivrácené straně je fikce.“
Truman Shady.
Tak jo...
- Pořád je to měsíc. - Chci vám něco přiznat.
Ten citát Trumana Shadyho jsem neznal.
- Jistě. - Pořád je to měsíc.
Nikdy nic takového neřekl.
Tadá.
Mimochodem, proč jste si ze všech jmen vybral zrovna tohle?
OBČANSKÝ PRŮKAZ ČCHÓI KO-MJONG
Jen tak.
Chceš vědět, kdo je Truman Shady?
Co na tom záleží?
Je to...
Nikdo.
Fikce inspirovaná reálnými událostmi.
Podobnost se skutečnými osobami, událostmi a místy je náhodná.
Překlad titulků: Beata Krenželoková