Následující dění může být nebezpečné, ilegální, neetické,
malicherné, pošetilé, nemorální
a rozhodně hloupé.
Ale taky je pravdivé. Tak trochu.
Bylo to v roce 2012.
Vzal jsem tolik drog, že jsem nevěděl, co se děje.
Alarm nechtěl zmlknout, byl to děs.
Říkám si: „Co jsem tu vyváděl?“
Zvonil telefon.
Tak jsem to vzal.
Haló?
Volá bezpečnost a ptají se...
Co se děje? Je vše v pořádku?
Tak říkám: „Jo, všechno dobrý.“
Jo, všechno dobrý.
Pak kouknu dolů a vidím, že mám jen trenky a ponožky.
Všiml jsem si zástěry, tak jsem ji popadl a oblíkl.
K tomu dvě vody a brownie a vyskočil jsem oknem.
Ahoj, jmenuju se Chad Corn. Jsem z Pensacoly na Floridě.
Opravuju spotřebiče. Mám Tourettův syndrom.
Jako když se bráníte nechtěnému pohybu.
Jako kýchnutí.
Tak dlouho mu vzdorujete, ale pak stejně přijde.
A pak máte tělesný nebo hlasový tik.
S věkem jsem začal pít,
to vždycky otupilo moje pocity
a na Touretta jsem zapomněl.
Od pití jsem přešel k dalším drogám.
Další drogy.
A čím víc jsem bral, došlo mi, že mám druhou verzi,
která se mi nelíbí.
Prostě Zlej Chad.
Zlej Chad byl moje zlá verze.
Jo! Chade! To jsem já!
Ta, která se chtěla sjíždět a kalit.
Byl to šílenec.
Jo! Jo!
Jednou se tak flákám v práci.
Projíždím Facebook a vidím, že kámoš Jimmy
bude mít vystoupení.
Předskakoval velkým hudebním hvězdám
a byl fakt úspěšnej.
Jsem Jimmy Vandever.
Účinkující umělec, betonář, lamač generačních prokletí,
světelná bytost, hvězda.
Na pódiu Jimmy V. Rozený umělec.
Můžou být slepí, ale zaplatí To si piš, vyčmuchaj je
Ženská či chlap, jedno pochop Tvůj názor je mi fuk
Znám Chada 25 let, je nejlepší kámoš.
Vlastně jsem kmotrem jeho dcery,
to je požehnání.
Jsme narození jen 11 dní od sebe.
Jsme z jednoho těsta.
HUDEBNÍ SHOW
Tak jdu do baru,
kde má Jimmy hrát, a tam to jede.
Jimmy rapuje na velkým pódiu.
Účinkující umělec, betonář
Lamač generačních prokletí
Světelná bytost, hvězda Jo, narodil jsem se pro boj...
To je můj kámoš.
Narodili jsme se 11 dní od sebe.
- Jsme z jednoho těsta. - Super.
Nějak se necítím, tak říkám: „Musím se nabudit.“
Musím se nabudit.
- Fakt rád kalím. - Rád kalím.
Tak volám dealerovi na rychlý volbě.
Říká: „Za 15 minut tam jsem.“
- Hned přijdu. - Dobře.
Dík, žes přijel.
Tuhle noc si lidi zapamatují.
Ano, ano, ano!
Jdu zpátky...
Chad přišel a hned jste to viděli.
Čelist měl celou nakřivo.
Skřípal zuby, jako by něco drtil.
Šel jsem na záchod.
Trochu si dal. Dal si trochu víc.
V chlastu a drogách jsem neměl stopku.
Prostě jsem jel dál.
Pak jsem se vrátil do klubu.
Dělával jsem si srandu, že až holky uslyší můj příběh,
řeknou si: „Ten umí kalit.“
Ten umí kalit.
Problém je, že střízlivý tančit umím,
ale v tom stavu asi vypadám naprosto debilně.
Pak si jdu dát drink, abych se trochu zklidnil.
- Ještě alkohol, prosím. - Dva.
Ale neprodali mi, protože jsem prý vypadal moc ožrale.
- Seš ožralej. - Ale já byl sjetej.
Jsme sjetí.
A ožralej asi taky.
- A ožralí taky. - Ne.
Naser si, vole!
Neser mě!
Jebat tvoji mámu, vole.
Jebat! Chceš mě jebat? Vyjebu s tebou!
Vím, že jsem začal být paranoidní.
Byl sjetej na max, úplně mimo sebe.
Jo, je sjetej na max Úplně mimo sebe
Oči mu těkají Pochyby mu nedají
Čelist má nakřivo Zubama skřípe
Tajemství žvýká Aniž by ho viděl
Tu noc to byl Zlej Chad.
Myslel jsem si, že tam jedou poldové.
Jsi v pohodě?
Byl jsem tak sjetej, že jsem měl halušky.
Šel jsem se na záchod zbavit důkazů.
To nedělej, najdou to v trubkách.
Musíš to sníst.
- Jo, to dává smysl. - Zlom vaz.
Místo, abych to spláchnul, jsem to celý snědl.
Říkal jsem si,
že musím vypadnout.
Tak jsem šel.
Odešel jsem a furt jsem měl pocit, že mě poldové sledují.
Pane, kam to jdete?
Snažil jsem se odtamtud zmizet.
Snažím se odtud zmizet.
I když jsem věděl, že tam nejsou,
chtěl jsem zmizet z cesty.
Vím, že tam je bažina.
Tak jsem doběhl k mostu.
A buď můžu ten most přejít,
nebo přebrodit bažinu.
Čekají, že půjdeš přes most. Jdi přes bažinu.
Takže si říkám, že přes cestu určitě nejdu.
Přebrodím tu bažinu.
Tak se jí brodím.
Bahno po kolena.
Zvednu nohu a zjistím, že mi tam uvízla bota.
- Tak říkám: „Sakra.“ - Sakra!
Vezmu druhou botu a zahodím ji.
Říkám: „Na co mi je, když nemám pár?“
Pak jsem prolézal mezi stromy.
Došel jsem k nějaký budově. Nevěděl jsem, co je zač.
Snažil jsem se na ní vylézt.
Svlíknul jsem kalhoty, hodil je přes elektrickou skříň
a snažil jsem se vytáhnout, ale nešlo to.
Kalhoty se roztrhly a zasekly se tam.
Tak říkám: „K čemu mi tak jsou? Nasrat.“
- Nasrat. - Někde jsem ztratil i triko.
Už bylo sedm ráno.
Co tě žere?
A byl tam fast-food.
Byl jsem mimo, žíznivej a celou noc vzhůru.
Potřeboval jsem se napít.
Místo, abych šel hlavním vchodem,
zkouším to zadem.
V trenkách a ponožkách.
Zaměstnankyně říká: „Co tu chcete?“
„Potřebuju napít.“
Kde máte kalhoty?
Myslím, že zůstaly na elektrickém plotě.
Pak jsem odtamtud utekl.
Ale začínal jsem být tak dehydrovaný, že to bylo vážný.
A pak jsem uviděl Little Caesars.
Kouknu do okna a tam nikdo.
Pořád dehydrovanej.
Měl jsem pocit, že když něco nevypiju, tak umřu.
Tak uvažuju, jak se tam dostat.
Pak jsem si všiml stožáru.
S vlajkou Little Caesars.
Tak jsem ji vzal.
Narval jsem ji do dveří.
Rozbil jsem tím zámek a dveře se otevřely.
- Díky. - Zabouchly se
a uvěznily mě tam.
Vidím chladič nápojů, tak vytáhnu dvě Pepsi.
Výdejní okýnko bylo otevřený,
tak jsem jím vyskočil... a odešel.
Přišlo mi to jako první Pepsi v životě.
Obě jsem vypil jako nic.
Pořád máš žízeň, co?
Ale nestačily mi, pořád jsem měl žízeň.
- Pořád mám žízeň. - Tak jsem se vrátil.
Co děláš?
Nezajímá tě, jak dělají ty rychlý pizzy za pět babek?
Zlej Chad začal řádit.
No tak, vole! Dělej!
V čem je to blbý tajemství?
Chtěl zjistit, jak dělají v Little Caesars
rychlou pizzu za pět babek.
- Hele. Tlustá, šťavnatá. - Křupavá.
- Byl tím posedlej. - Jo.
V čem je sakra to tajemství?
Žádný tajemství není.
Jsem Owen Craig a dělám v Little Caesars.
Postup Hot-N-Ready je prostý.
Kouknete do okna a vidíte, jak dělají pizzy.
Každou hodinu uděláme asi deset sýrových a salámových pizz.
Necháme je vedle trouby.
Průběžně je ohříváme.
Tak tři necháváme v teplém boxu
20 až 30 minut, než je musíme vyhodit.
Nebo je sníme, když máme hlad.
Po těch Pepsi už jsem neměl žízeň,
ale rozhodně jsem měl hlad.
- Salám, vole! - Měli salám,
sýr, omáčku.
Celkem mi to chutnalo.
A pak spustil alarm.
Zlej Chade!
Říkám si: „Co jsem tu vyváděl?“ Pak zazvonil telefon.
Neber to!
Jdu to zvednout.
Haló?
Volá bezpečnost a ptají se: „Co se děje?“
- „Je vše v pořádku?“ - Co se děje? Je vše v pořádku?
Pane? Je vše v pořádku?
Nic jí neříkej! Polož to!
- Říkám: „Není to v pořádku.“ - Není to v pořádku.
„Je to zlý. Moc zlý.“
Je to zlý. Moc zlý.
V tu chvíli mi došlo, že to Zlej Chad fakt posral.
Má na mě špatný vliv a je čas s tím skončit.
Už na to nemám, Zlej Chade.
To neříkej, Chade. Mám tě rád, kámo. Jsme pro sebe stvořeni.
„Už s tebou nemůžu být,“ říkám mu.
„Zlej Chade, nechávám tě tady.“
Nechávám tě tady.
- Chade? - Zlej Chad to nevzal moc dobře.
Zlej Chade, ne!
Cítím, že to bude blbý.
Bylo to hrozný.
Měl ze všeho hroznej vztek.
Mám ze všeho hroznej vztek.
Potřebuješ mě. Jsme z jednoho těsta.
Existuje jedno indiánské rčení:
„Máš v sobě dva vlky.
Ten, kterýho živíš,
je ten, co poroste.“
Jsem hotovej, Chade!
Ne.
Ne!
Pak říkám, že musím odejít.
Tak jsem šel dozadu restaurace a vylezl na chlaďák,
odkud jsem vylezl do stropu.
Když jsem byl tam, byl jsem tak mimo,
že jsem nevěděl, jestli chci nahoru, dolů, doprava, doleva.
Chtěl jsem jen vypadnout.
Mně nikdy neutečeš!
A pak jsem cítil strop povolit.
Spadl jsem doprostřed místa,
kde se objednává.
Propadl jsem tam.
Pak si uvědomím, že mám jen trenky a ponožky.
Všimnu si zástěry,
tak ji popadnu a nasadím.
Na papírek napíšu svoje číslo a omluvu.
Pardon.
Popadnu dvě vody a brownie a vyskočím oknem.
Sakra.
A samozřejmě tam byl polda.
Podezřelý z vloupání byl chycen v boxerkách,
ponožkách a zástěře Little Caesars.
Představte si to.
To, že byl Chad v Little Caesars jsem zjistil,
když mi matka mých dětí poslala novinový článek
se slovy: „Vidíš, co zas tvůj bratr provedl?“
Takže jsem věděl, že zas ujel.
Jsem Mike Corn. Chadův starší brácha.
Prý ukradl lahve vody a brownie,
oblékl si zástěru a pak se snažil utéct.
V lochu mi chlapi říkali:
„Vole, viděl jsem tě v telce.
Jsi legenda, kámo.“
A volají tam ostatní:
„Hej, to je ta legenda. Ten z Floridy.“
Policisté prý Corna chytili, když se snažil vylézt
okýnkem u drive-thru.
Tak jsem musel na rok do vězení.
Když ho pustili, vyzvedl jsem ho
a vzal ho hned na odvykačku.
Od tý doby se mu daří.
Nedávno si koupil auto. Teď pracuje pro mě.
Protože když je čistej, můžu mu věřit.
Říkám: „Dokud budeš čistej, jsi v klidu.“
Když jsem dokončil odvykačku,
nastěhoval jsem se k bráchovi.
Je skvělej šéf, učitel
a kolega, brácha, všechno.
Ukaž ty reflexy.
Věřím, že za poslední léta Chad našel, co potřeboval.
Může se podívat do zrcadla a být spokojenej s tím,
koho vidí.
Každý někdy udělal šílený blbosti.
Každý. Víte?
Tohle byl pro mě definující moment. Hrozně trapnej,
ale jestli to někomu pomůže a inspiruje ho,
jako: „Hej, to je ten, co se vloupal do Little Caesars
a propadl stropem sjetej perníkem a chlastem.
Když on dokázal svůj život obrátit...“
Jsem hotovej, Chade!
„...proč bych nemohl já?“
Překlad titulků: Eva Haasová