Tai, ką išvysite, gali būti pavojinga, nelegalu, neetiška,
niekinga, neprotinga, amoralu ir absoliučiai kvaila.
Bet visa tai tiesa.
Kaip ir.
NEIPLSAS, FLORIDA
Prasidėjo gan paprastai.
Bandžiau rasti draugę Džiną.
Džina.
Problema ta, kad man buvo išrašyti nauji vaistai.
Pradėjo važiuoti stogas.
Gal galiu padėti, mieloji.
Labas! Ieškau Džinos namo.
Džinos namas ten, Natalija.
- Labai ačiū už pagalbą. - Prašom.
Įėjau į namus.
Džina?
Džinos nebuvo, įsitaisiau kaip namie.
Užsinorėjau miego,
todėl pradėjau snausti kaip Auksaplaukė.
Net buvo trys meškos, kaip „Auksaplaukėje“.
Buvau labai mandagi.
Prisijungsite?
Problema ta,
kad ten ne meškos ir visai ne Džinos namai.
Kas tu?
Kieno namuose buvau?
ATSIPALAIDAVIMAS
KODĖL VYRAI MYLI KEKŠES
Sveiki, aš Natalija Slavek,
jau 11 metų gyvenu Neiplse, Floridoje.
Aš įsimylėjus Neiplsą.
Čia kaip gyventi rojuje.
Pagalvojau, kad turėčiau parodyti visokias mažas, įdomias vieteles.
Labas rytas. Čia „Natalija pažįstą Neiplsą“...
ANT PIRŠTŲ GALIUKŲ
...šiandien antradienis...
Taip pradėjau „Natalija pažįsta Neiplsą“.
Aš tarsi vietinė žvaigždė. Esu iš „Natalija pažįstą Neiplsą“.
Darydavau klaidą, sakydavau „Natalija daro Neiplsą“.
Sakiau: „Ne. Maišai su pussesere iš Dalaso, Debe.“
NATALIJOS DRAUGAS
Aš Edas Kaputas. Gyvenu Neiplse, Floridoje.
Šiandien lietingas ir audringas oras,
bet paprastai oras būna gražus,
išskyrus uraganus.
Su Edu susipažinau prieš dešimt metų.
Ji mėgsta kalbėti, su ja smagu.
Susibičiuliavome,
o paskui daugelį metų sekėm jos pašėlusius nuotykius.
NELIPTI ANT KOPŲ
Istorija prasideda nuo nekaltos dienos paplūdimyje.
Popiet gurkšnojau tekilą.
Turiu bipolinį sutrikimą. Jis valdomas vaistais,
bet tada...
nebuvo taip valdomas.
Atrodo gerai.
Susipažinau su moterimi.
Labas.
Draugiška, bet bėda ta, kad mėgo išgerti.
Man patinka gerti.
O, taip.
Grįžome į viešbučio kambarį.
Man patinka gerti.
Ji prisigėrė. Aš vis dar gurkšnojau tekilą.
Ant vaistų buteliuko parašyta „Jokio alkoholio“.
Kai pati pasidomėjau, paaiškėjo, kad tai tiesa.
Pridedi truputį tekilos ir nieko nebeatsimeni.
TRUPUTIS TEKILOS = NIEKO NEPRISIMENI
Nieko neprisimeni.
Policija!
O, ne.
Pasirodo, į mūsų kambarį buvo iškviesta policija.
Atidarykite! Policija!
Ponia, atvykome dėl triukšmo skundo.
Bet, pasirodo, aš „neva“ trenkiau pareigūnei į krūtinę.
Ėsk šūdą, kiaule!
Net nemoku muštis.
Jei būčiau smogus, atrodytų taip.
Ėsk šūdą, kiaule!
Pasirodo, smūgiuoju kaip mergaitė.
Bet sakė, pareigūnė jautė grėsmę.
Tad pasinaudojo elektrošoku...
Nukratė pilvą, tarpkojį ir užpakalį.
- Tiesiog... - Taip.
Štai kur bėda su Neiplsu.
Nėra nusikalstamumo, tai patys jį susikuria.
Į ką žiūri? Lipk nuo lovos!
Apkaltino fiziniu smurtu prieš pareigūnę.
NATALIJA SKYRIUS 206863
MOTERIS TRENKĖ POLICININKEI
Atrodė, kad mane pakišo.
Jie buvo pasiryžę už kažką mane pasodinti.
Už kažką vis tiek pasodinsiu.
Galiausiai kaltinimą panaikino,
bet davė dvejus metus lygtinai.
Nesąmonė.
Sakė, jei susimausiu, galiu gauti penkerius metus kalėjimo.
Penki metai kalėjimo!
Sakiau: „Po galais, net nesmurtauju.“
VOS PO SAVAITĖS...
Taigi, šokam į kitą trečiadienį.
Teismo diena,
o man buvo paskirtas toks lygtinis sprendimas,
kad kiekvieną trečiadienį turėjau eiti į teismą pas teisėją.
Turėjau būti teisme,
bet buvau paplūdimyje.
Man įprasta diena yra tada, kai ryte vykstu į paplūdimį.
Tai... užveda mano endorfinus.
Labas, mergyt.
Vadinu „paplūdimio rytu“.
Mėgaujuosi savo paplūdimio rytu.
Skambinėjau visiems iš eilės.
Labai gražu. Atvyk.
Į pažastis prisileidai botokso?
Geras blizgis kokiam nors renginiui.
Prisimenu Vancą. Bandė mane išdulkinti.
Jis nori, kad anūkai jį pamatytų? Šlykštu, Brendi!
Visais nestebiu laiko.
Dabar maždaug pusė antros, o puse trijų turiu būti teisme.
Tau nereikia į teismą?
Velnias.
Velnias!
Neturėjau laiko persirengti, nuvykti namo.
Teisme pasirodau su maudymosi kostiumėliu, lyg tai būtų normalu.
Teisėjas linksmas žmogus.
Atvykau, Gerb. teisėjau.
Bet nėra bestuburis.
Ką vilkite mano teismo salėje?
Vilkėjo brangiu bikiniu.
Jis labai brangus.
O viršutinė dalis labai seksuali,
iš „Victoria's Secret“.
Turbūt žiūrėjo į mano krūtinės dydį,
nes jie išpūsti kokius keturis kartus.
Čia ne šlamštas iš turgelio.
Ji manė, kad niekis, bet teisėjas nesutiko.
Nemanė, kad tai adekvatu.
Nemanau, kad adekvatu.
Man išrašė naujus vaistus...
pavadinimu Haldol.
„Haldol.“
Galite eiti, ponia Slavek.
- Gerb. teisėjau! - Galite eiti!
Ir paleidžia mane tiesiog laisvai lakstyti.
Žinot, koks reikalas su Haldol...
dažniausiai jis skiriamas, kai sergi šizofrenija.
Kilo bloga reakcija.
Pareigūnė, kuri sulaikė, buvo ten, o jaučiausi išprotėjusi.
Stebėsiu tave, moterie.
Nuo jo pradėjau kliedėti,
maišėsi mintys, važiavo stogas.
Vieną dieną tave prigriebsiu.
Buvo blogai.
Man čiuožia stogas, trokštu savo veipo, o baterija mirusi.
Nuėjau į parduotuvę.
Nežinau, kas man užėjo, bet labai norėjau užsirūkyt.
Leido veipinti, kol buvau pasiruošusi sumokėti.
Tik viena problema.
Bandžiau sumokėti, bet atmetė kortelę.
ATMESTA NEPAKANKA LĖŠŲ
Nors veipui neturėjau net dešimties dolerių,
maniau, puiki mintis vykti į automobilių saloną naujo automobilio.
Prisėdau su moterimi,
jie skaičiuoja mano finansus.
Pas jus nulis dolerių.
Pasakiau: „Dieve! Turiu bėgti.“
Ir išbėgau iš salono.
Tuo tarpu veipas, už kurį nesumokėjau, man atnešė dar daugiau bėdų.
Ji jus apvogė.
Apkaltino smulkia vagyste.
Smulki vagystė!
Dabar atrodau kaip vagilė.
Ir kažkaip atsidūriau labai prabangiame rajone.
Daugiamilijoniniai namai prie pat paplūdimio.
Vis dar čiuožia stogas nuo Haldol, viskas atrodo kaip iš „Fantazijų salos“.
Suprantate?
Graži diena Neiplse!
Tada bandžiau rasti savo draugę Džiną.
Bet man prastai sekėsi.
Labas. Ieškau savo draugės Džinos.
Ji gyveno prie pat paplūdimio,
name, kuris buvo panašus į tuos, kuriuos mačiau ten.
Ji gyvena name, kuris panašus į šiuos.
Ji vaikšto po tą rajoną, jai vaidenasi Češyro katinas,
galvoje sukosi dar daugiau minčių.
Ehem.
Galbūt galiu padėti.
Kad pasiektumėte Džinos namus, eikite tiesiai gatve ir pasukite į dešinę.
Tikrai?
Pasitikėkite manimi. Kas blogiausio gali nutikti?
- Labai ačiū už pagalbą. - Prašom.
Gal reikėjo sukti į kairę. Ar aukštyn. Ar žemyn.
Priklauso, iš kurios pusės žiūri.
Pasuku už kampo, ir iškart pamatau vieną namą, pagalvoju...
Tai Džinos namas.
Bet tuo metu neprisiminiau...
Džina?
...kad Džina mirusi.
Taip, Džina mirusi jau daugelį metų. Turėjau paminėti.
Džina, čia aš, Natalija. Einu vidun.
Akivaizdu, kažkas negerai
su galva, ieškau mirusių žmonių.
Džina! Kale, kur tu, mergyt?
Įsibroviau į svetimus namus...
Džinute!
...pačiame brangiausiame rajone visoje Amerikoje.
Ir mano byloje vis dar parašyta, kad užpuoliau pareigūnę.
To neištrina.
Iš manęs padarė blogą žmogų.
- Manau, ji blogas žmogus. - Taip, čia ji.
Policininkė su elektrošoku...
Vargšė kalė.
...ieško manęs.
Vis susiduriu su teisėsauga.
Įėjau į virtuvę, o ten buvo ji.
Ponia Mertl. Tikroji namų savininkė.
Žiūri į mane, lyg sakytų: „Kas tu?“
Jos vardas nebuvo ponia Mertl, bet ji buvo miela senutė.
- Labas. - Labas?
Buvo keista.
„PONIA MERTL“ JI NENORĖJO ATSKLEISTI TAPATYBĖS
Buvo užsukę draugai iš Kalifornijos, gėrėme kavą.
Nebuvo juokinga, bet buvo...
Jie sėdi ir klausia: „Kas čia vyksta?“
Kas ji tokia?
Ant kaklo didžiuliai perlai, su maudymosi kostiumėliu.
- Labas. - Aš pasimetęs.
Jie pasimetę. Be to, jiems po devyniasdešimt.
Vargšai žmonės. Galėjo ištikti infarktas.
Laukėm, kol atvažiuos mano dukterėčia. Jos vardas Sara.
Sara!
Mano draugė iš Kalifornijos turi geltonosios dėmės degeneraciją.
Sara, laukėme tavęs!
Apkabino Nataliją, nes manė, kad ji yra Sara.
Apkabinau tą moterį.
Ji sako: „Aš tetulė.“
Čia aš, tetulė!
O aš sakau: „Čia ne Sara.“
- Ne Sara? - Ne, Marija, ne Sara.
- Tai... kas tu? - Kviečiu policiją.
Neiplso policija?
Nereikia, Džimi.
Klausau? Klausau?
Būčiau iš karto kvietusi policiją, bet nejaučiau jokios grėsmės.
Aš tiesiog stebėjau ją ir galvojau: „Ką ji čia, po velnių, daro?“
Ji jautėsi kaip namuose.
Sėdėjome ir žiūrėjome į ją.
Buvau labai mandagi.
Norite traškučių?
Pasakiau: „Palauksiu Džinos.“
Palauksiu Džinos.
Ir tada užsinorėjau miego.
Nuėjo į miegamąjį, atsigulė į lovą.
Pamačiau lovą, pagalvojau: „Pasnausiu.“
Priguliau tam kambaryje...
snaudžiau.
To per daug. Skambinu policijai.
Neiplso policija.
Sakiau ne!
Ji nesmurtavo. Nieko nedarė.
Įėjo į namus ir dabar snaudė miegamajame.
Patikrinkite paskutinį skambutį.
Buvo karšta Floridos diena, todėl įšokau į jos baseiną.
Apiplaukė ratą baseine.
Leido daryti, ką noriu.
Markai!
Vis dar maniau, kad Džinos namai. Nežinojau, kad įsibroviau.
Dar vienas nusikaltimas.
Pažiūrėjau į draugę ir pasakiau: „Turiu kažką daryti.“
Turiu kažką daryti.
Ji nemąsto blaiviai.
Išėjau pakalbėti su ja, pasakiau...
Turi išeiti.
Turbūt atsibodo ten būti, todėl išėjau.
Ji perbėgo per visus namus ir išdūmė pro duris.
Ačiū už traškučius.
Sėda į mašiną, važiuoja kaip pakvaišus.
Mes trise stovim prie įvažiavimo
ir svarstome, ką daryti.
Sakiau: „Jai negalima vairuoti.
Turiu kviesti policiją.“
Kas žino, kur kitaip atsidurs?
Nuvažiavau prie paplūdimio,
pagaliau snaudžiau, kaip ir norėjau.
Laba diena, Neiplso policija. Noriu pranešti apie...
- Oho, greitai sureagavote. - Kur ji?
Vykau su jais, kad identifikuočiau ją.
Kai radome ją, ji atrodė pasimetusi ir apsvaigusi,
nežinojo, kur ji.
Dabar tu mano.
Policija sako, ji įėjo į namą...
SUIMTA DĖL KEISTO NUSIKALTIMO
...nes manė, kad tai draugės namai.
Tas reportažas pasirodė ne tik vietinėse žiniose.
Jis nuėjo per visą šalį. Parodė net mano gimtajame mieste.
Buvo labai gėda.
Moteris tiesiog įėjo pro paradines duris
ir jautėsi kaip namuose.
Jai reikia apkabinimo, švarių drabužių
ir, turbūt, vyro.
Ją rodė per televizorių, buvo juokinga.
Vienas žinių vedėjas sakė: „Jei keistumą vertintume nuo vieno iki dešimties...“
Būtų 11. Įsibrovimas Neiplse - tikra beprotybė.
Man skyrė 45 dienas.
Mane užregistravo Koljero apygardos kalėjime,
jį vadina Koljero apygardos viešbučiu.
Eik miegoti.
Po kelių dienų
supratau, kad pagaliau turiu krūvą laiko savo knygai.
Sėdžiu sukryžiavus kojas po savimi,
susirietus, bandau rašyti.
Toks tipiškas mano „paplūdimio rytas“...
Parašiau kelis skyrius.
Ilsėkis ramybėje, Džina.
Ji man pasakė, kad reikia pagalbos su knyga.
Pasakiau: „Gerai. Rašom knygą kartu.“
Mes ją rašom dviese.
Matot, parašytas ir jos vardas. „Edvardas Kaputas ir Natalija Slavek“.
„Pakvaišus mergina.“
Pirmasis skyrius yra būtent apie šitą istoriją.
Norėjau parašyti knygą tam, kad padėčiau kitiems.
Daug žmonių gyvena su tokia liga.
Apie bipolinį sutrikimą išgirdau prieš dešimt metų, kai sutikau Nataliją.
Deja, pasaulyje daug pakvaišusių merginų.
Gal, išgirdusios šitą istoriją, jos nebesijaus tokios vienišos.
Apie psichikos ligas visi kalba labai niūriai.
Aš plaukiu pasroviui, nes man patinka juoktis.
Manau, juokas yra geriausias vaistas.
Gyvenu taip, kaip svajojau. Kontroliuoju savo gyvenimą.
Gyvenu pagal valstijos šūkį.
„Atvažiuok atostogų, pasilik lygtinai.“
Dar rašau ir filmo scenarijų pavadinimu „Apdovanotas“.
Jis apie Čarlį Šyną, kuris yra „apdovanotas“,
jis pradeda vaidinti porno filmuose.
Režisierius ir prodiuseris nori nufilmuoti
porno filmą apie tobulą penį.
Jie svarsto kandidatūras, apie Džoną Hamą.
Jis turi reputaciją.
Ir kitus galimus tobulo penio savininkus.
Jeigu žiūri Čarlis Šynas, paskambink man numeriu...
Tai mano numeris.
Išvertė Domantė Jančiūnaitė