Във филма ще видите нещо навярно опасно, незаконно, порочно,
вулгарно, безразсъдно, неморално и със сигурност глупаво.
Но също така е истина.
Горе-долу.
ОРЛАНДО, ФЛОРИДА
Това се случи преди години.
Бяха ме учили да уважавам гробищата.
Не мислех, че се забъркваме с някакви тъмни сили.
Правех стандартна готическа фотосесия.
Беше емоционално. И тъмно.
Страхотно е, миличка! Бъди по-тъмна!
По едно време застанах под един много стар, висок бетонен кръст.
Не знам дали го бутнах някак си, но той започна да пада напред.
Мамка му!
Бях на практика парализирана,
но осъзнах, че съм на два часа и половина път от вкъщи.
Трябва да се закарам до Джаксънвил, но не си усещам краката.
Все някак си ще стане.
ТОВА Е ФЛОРИДА, ЧОВЕЧЕ
ОРЛАНДО, ФЛОРИДА
Здравейте. Заповядайте.
Казвам се Бъни.
Аз съм кореняк флоридчанин и съм т.нар. "Дисни възрастен".
Ние сме просто хора, които не са загубили детското в себе си
и обичат магията на "Дисни".
Но също така съм модел и правя огнено шоу.
Увисвала съм от куки на кожата си. Също така правя фетишистки видеа.
Когато хората чуят "фетиш" или БДСМ,
си мислят за секс, но всъщност не е това.
Когато се запознах с Бъни, тя беше доминатрикс.
Казвам се Ливи и съм йоги в Орландо, Флорида.
Запознах се с Бъни,
когато успях да вляза в един местен БДСМ клуб,
за да преподавам нудистка йога.
Когато тя влезе, един мъж ми каза,
че за да поздравя Бъни, трябва да направя моторница на гърдите й.
Казах: "Добре тогава."
Той постави главата ми между гърдите й
и направих моторница. Та, така се запознах с Бъни.
Не ми личи, но израснах в строго християнско семейство.
Амин.
Нямах приятели извън църквата.
Никой не ме разбираше.
Никой не ме разбира.
Затова се обърнах към интернет.
Само така срещах нови хора.
СРЕЩИ СЪС СТРАННИ ХОРА
Запознаваш се с хора в интернет, но не казваш на никого за това.
Бъни, да не се запознаваш с хора в интернет?
Не, мамо, не се запознавам с никого в интернет.
Приятно ми е да се запознаем.
Към 2010 г. се запознах с един пич - Лестър.
Той ми каза много затрогващи неща.
Усмихвам се, само когато кървя.
Говореше по много интересни теми.
НИЩО НЯМА ЗНАЧЕНИЕ
Говорихме си онлайн.
Така се сприятелихме. Поне си мислех, че сме приятели.
Тъмнината в душата ти е прекрасна. - Любимият ми цвят е отчаянието.
Гравитацията ни реже крилата.
Реалността е твърде буквална. - Душевната болка е сладка.
Имам вяра на смъртта. - Животът е мъка.
С всяка секунда умира по един миг.
Тогава живеех в Джаксънвил, а той - в Орландо.
И така ме покани на гости.
Обърни гръб на живота си в Джаксънвил.
Ела в истинския град, в Орландо!
Не знам...
НЕ ЗНАМ
Такава е съдбата ти. Писано е...
... да бъдеш богиня.
Така е.
Добре тогава.
И така дойдох в Орландо.
ФЛОРИДА СЛЪНЧЕВИЯТ ЩАТ
Да го духаш, Джаксънвил!
Здрасти.
Запознах се с Лестър на живо. И той беше модел.
Беше много женствен, леко безполов мъж.
Здрасти. - Здравей.
И живееше с баща си.
Баща му беше официален проповедник на тъмната страна на Силата.
Готина къща. Само двамата ли живеете?
Може да сме само двама! - Да, учителю.
Във Флорида изповядват религията на Силата от "Междузвездни войни".
Но аз го приех.
Исках да видя какво ще стане.
Добре дошла в студиото ми.
Прекрасно е.
Беше хубаво да имам приятел, който уж ме разбираше.
Разбирам те.
Лестър беше сродна душа,
защото се отличаваше от тълпата изключително ярко.
Отличаваш се. - Майната й на нормалността.
Тогава не беше популярно да си такъв. - Да го духа популярността.
За мен беше адски готино, че той беше себе си.
Да го духа...
всеки друг.
Да го духа всеки друг!
Благодарение на него се видях в друга светлина.
Работата му беше прекрасна.
Точно така... Да.
Беше пропита с емоция.
Покажи ми, че страдаш! - И това беше добър начин
да избягам от света у дома.
Откри нови светове...
ЖИВОТИНСКИ ЖЕРТВОПРИНОШЕНИЯ
...и ме извади от зоната ми на комфорт. И това...
Това ме радваше.
След това ме заведе в стая в "Мотел 6".
Не си спомням какво точно се случи,
но се озовахме в пълната с вода вана, но с дрехи и с марихуана в уста.
Лестър искаше да свие още.
Нямаме листчета. - Грешиш.
Предложи да свием със страници от Библията.
Това не отваря ли портите на ада?
Нека.
Не изглеждаше сякаш се бъзикахме с каквито и да е тъмни сили.
На следващия ден
Лестър ме покани да направим фотосесия в гробището.
Лестър беше много сериозен.
Страхотно е! Бъди по-тъмна! Извратена!
Асистентът му беше облечен като клоун.
Продължавай с песните, Хансел!
Искам извратено! Хайде.
А, така!
Семейството ми беше научило винаги да уважавам гробищата.
Но ние не правехме нищо светотатствено към гробищата.
Искам светотатство! Богохулство! Тази жена е била нечия баба.
Много е странно да се върна тук.
Това ми напомня на кръста, който падна върху мен,
но този е нов, защото старият се счупи.
Онзи беше доста по-голям от този.
По-късно разбрах, че е тежал над триста килограма.
АДСКИ ТЕЖКО
Лестър беше довел фотографи, които да ме снимат.
Точно така!
Беше прекрасна, зловеща фотосесия.
Да!
Бях вдигнала ръка и се бях подпряла.
Ти си адско изчадие, миличка!
Не знам как се случи.
Точно така! Супер извратено. Точно това искам.
Кръстът се килна.
Майко мила!
И ме затисна.
Ръцете ми бяха тук на гърдите ми, когато паднах по гръб.
Когато се стоварих на земята, ръцете ми отидоха настрани.
Помощ.
Те ме погледнаха и не направиха нищо.
Това е толкова... - Казаха, че е...
...трагично прекрасно!
"Трагично прекрасно".
Помощ!
И продължиха да снимат.
Хансел, искам още дим! Хайде!
По едно време изглеждаше, че Лестър ще ми помогне.
Взе главата ми в ръцете си и каза...
Просто се успокой.
И тогава...
Така яко ли е?
Ако щете вярвайте, но Лестър започна да позира.
Цялата бях премазана, а той продължаваше да се снима.
Застана така... и така.
Спомням си как лежах и си мислех: "Защо това ми се случва?"
Как това ми се случва?
Чудим се защо ни сполетяват беди и често е заради демонични сили.
Има много различни начини
да отвориш портите на ада.
Казвам се Брайън Хоумс.
Аз съм основател и пастор в "Християнски църкви Емпауъръд".
Портите на ада се отварят чрез светотатство и демонични ритуали.
Да пушиш страници от Библията е нещо, което демоните са поискали.
Ако го направиш по своя воля, викаш демоните при себе си.
Това няма ли да отвори портите на ада? - Нека.
Имам три различни уреда. Ще ги оставя тук.
Казвам се Лари Лоусън.
Аз съм директор на Флоридското бюро за паранормални разследвания
и основател на "Преследване на духове по река Индиън".
Те ще ми помогнат да преценя дали тогава е имало паранормална намеса.
Някой иска ли да говори с нас?
Не ви желаем злото. Тук сме с най-голямо уважение.
Ще изчакам тук. Вие ме извикайте, когато сте готови.
Най-накрая им се развиках.
Казах им: "Махнете го от мен!"
Махнете го!
И тримата се опитаха да вдигнат кръста.
Но дори заедно не успяха.
Затова го вдигнах сама.
Адреналинът ме удари, сякаш бебето ми е затиснато под кола.
Все още си спомням колко лек изглеждаше кръстът,
за да успея да го вдигна и да го отблъсна от себе си.
Същата вечер отидохме в болницата.
Странна работа.
Не съм виждал човек, затиснат от надгробен камък.
За пръв път ми е.
Лекарят ме докосна по краката и попита: "Усещаш ли нещо?"
Усещаш ли нещо? - Не.
А сега? Невероятен случай.
Истински ужас.
Мислех, че си измисляте всичко това, за да ме изнудите за болкоуспокоителни.
Доста пъти лекарите са смятали, че ще ги моля за болкоуспокоителни.
Какво ще й дадеш? Оксиконтин? Викодин?
Добре, разбрах какво става.
Каза ми, че само съм насинена.
Само си насинена. - Но не си усещам краката.
Често пъти синините водят до парализа.
Отивайте на дискотека, ако искате. Път, моля. Махни се! Къш!
На дискотека?
Тогава Лестър ми каза: "Ами, аз ще тръгвам."
Ами, аз ще тръгвам. - Какво?
"Защото ми се танцува."
Танцува ми се. Днес беше тегав ден.
Ти изглеждаш идеално, наистина. Карай внимателно.
Но аз си казах, че ще си ходя сама.
Хайде, Бъни, ще се справиш.
Беше малко след полунощ.
Имам два часа и половина път с кола
от Орландо до Джаксънвил, но не си усещам краката.
Но щях да се справя.
Беше много трудно, но успях да се вмъкна в колата.
Беше сюрреалистично.
Ще се справиш!
Да, бях парализирана.
Не усещах нищо от кръста надолу.
Не можех да мърдам краката си, без да ги движа с ръце.
Истината е, че се справих доста добре.
Кофите са пълни! Мамка му!
Почти не ударих нищо.
Пътят е ужасен.
По него се случват най-много смъртоносни катастрофи.
Съжалявам!
Мога да кажа само, че съм благодарна на темпомата.
Само той работеше като хората в колата.
Разбира се, че горивото ми свърши. Спрях в една бензиностанция.
Успях да се извлека.
Беше трудно, но съм учила таекуондо.
Там ни учат да се лазим с ръце и лакти.
Така че бях добре подготвена да се довлека до колата.
Втора колонка. И две от тези.
Най-интересната част от това затруднено шофиране беше
да сляза от магистрала 95.
Трябва да се изкачиш и спуснеш, да направиш какви ли не завои.
Исках да се прибера, без да събуждам родителите си,
но не ми беше писано.
Когато видяха в какво състояние съм,
звъннаха на Спешна помощ.
Към този момент краката ми бяха подути, в лилаво-жълти краски.
Направиха ми скенери, рентгени, кръвни проби и какво ли не.
Какво е? - И казаха: "Счупена е."
Счупена е. - Знаех си.
Може да не проходи.
Може да не проходя.
Започнах да се чудя наказва ли ме Бог за нещата, които направих?
Наказва ли ме Бог?
Може да е било това или Бог е позволил това да се случи,
за да се събуди тя.
Здравейте. Слушам ви.
Тези кинаджии искат да разберат била ли е Бъни наказана свише.
Ако ни проговорите, ще ви чуем чрез това устройство.
Няма сериозна паранормална активност.
Като сравним всичко, което знаем, едва ли е имало нещо паранормално.
Не мисля, че Бог е наказвал някого.
Било е инцидент и момичето е пострадало, докато прави каквото обича.
Лекарката каза, че големите ми гърди са ме спасили.
Големите ти гърди са те спасили.
Благодаря.
Разбрах, че е спасила живота си
благодарение на едрия й бюст.
Искаш ли си снимката? Не? Добре.
Странното е, че така и не преминах през някаква терапия.
Сама се научих да ходя и в голяма степен се получи.
Проблемът е, че от време на време се килвам на една страна,
защото кракът ми отказва за секунда.
Променила се е,
но си е същата готическа, пухкава Бъни.
Тя е страшна мацка. Това е тя за мен.
Истинската сила е не просто да откриеш себе си,
но и да приемеш човека, когото откриеш.
Превод на субтитрите: Andrey Georgiev