Regatul Abraxion este sub asediu.
Hoardele Dreadiților au adus moarte și distrugere în ținut.
Cine deține puterea de a se împotrivi puternicului întuneric fără sfârșit?
Nu, nu.
Nu.
Trebuie să o re...
Trebuie să o returnezi.
Încă o înfrângere.
La ce bun să-mi confiște recoltele Abraxeon
ca să-și hrănească soldații
dacă vor continua să piardă teren?
Destul de curând nu va mai fi
nimic rămas de protejat.
Cum ar trebui copiii mei să supraviețuiască iernii
când nu a rămas nimic altceva de mâncare, decât resturi?
Mi-au mâncat deja toate cizmele bune.
Hei!
Asta nu trebuia să fie o glumă!
În acest moment, am putea la fel de bine să ne alăturăm necrofagilor.
Hei! Ei sunt singurii care profită de pe urma tuturor acestor lucruri.
Scotocind printre cadavre ca niște vulturi.
Iată că vine unul acum.
Uită-te la acest specimen frumos.
Ne-ar dezbrăca
înainte ca trupurile noastre să se răcească măcar.
Îmi face greață.
Hei!
Nu este niciunul printre noi
care s-a uitat în iad așa cum a făcut-o el.
Lasă-l în pace.
Da. Cine este, atunci?
Nu pretind că-i cunosc tot trecutul.
Se spune că a fost odată cavaler în armata Reginei.
Vechea Regină, înainte de ascensiunea lui Halgan.
Înainte de războiul împotriva Dreadiților.
Chirurg cu o sabie.
Asta s-a cântat.
Și un supraviețuitor al masacrului de la Grimvault.
Ce?
Mi s-a spus că nimeni nu a supraviețuit acelei nopți blestemate...
Da, niciun suflet.
Și totuși, iată-l.
Cel puțin corpul lui.
Cine știe ce a mai rămas din spiritul lui
în timp ce rătăcește singur prin acest tărâm?
Fără alianțe, fără steag.
Puțini îi știu măcar numele.
Doar cel căruia îi dă socoteală.
Ce nume ar fi acela?
Îl numesc...
Deathstalker!
DEATHSTALKER
Traducerea Yageat-san
Știi de ce am venit.
Amuleta lui Halgan. Dă-mi-o!
- Nu l-am întâlnit niciodată. - Minte.
Ar trebui să-i mâncăm picioarele.
Asta îl va face amabil și sincer.
Ne este foame, nu-i așa?
Aș putea mânca.
Pentru mâncarea și băutura mea.
Și asta e pentru scaun.
Ce...?
Nu poți fugi de noi!
Arată-te, prostule.
Mică insectă vicleană!
Lasă-mi mie prima îmbucătură, frate.
Doi împotriva unuia.
Nu e prea corect.
De ce facem acest dans?
Stăpânul vrea amuleta.
Și pe tine, mort!
Urăsc trolii.
Am plecat de aici.
Ne vei face să muncim
pentru masa noastră, nu-i așa, micuțule?
Vreau creierul lui!
Îl poți avea. Ai nevoie de el.
Asta vrei?
- Amuleta! - Dă-mi-o!
Fugi, prostule!
Toți asasinii vor fi pe urmele tale!
Nu ai unde să te ascunzi!
Așa! Întoarce-te și luptă-te cu mine!
Te voi sfâșia în bucăți!
Îți voi împrăștia creierul în fiecare colț...
Călătorie sprâncenată.
Ce?
Doamne, miroase oribil.
Știu că miroase urât.
Calmează-te.
Asta e oribil.
Alo?
Deathstalker!
Ce blestem teribil
ți s-a întâmplat de data asta?
Asta.
Simt că e legată de tine.
Am observat. Acum dezleag-o.
Această aromă de vrăji înseamnă că poate
fi transmisă mai departe, doar odată cu moartea celui care o poartă.
Ei bine, aceste rune menționează vreo excepție de la această regulă?
Sunt dincolo de înțelegerea mea.
Deci sunt blocat cu tipul ăsta?
Am spus că sunt dincolo de înțelegerea mea,
nu că nu pot fi înțelese.
Harta.
Un simbol.
Și acum ofranda.
Frumos.
Există un bărbat care ar putea avea
răspunsurile pe care le cauți.
Adică, dacă mai trăiește.
Numele lui este Daedelad,
un membru al Ordinului Troxartas.
Unul dintre puținii magi rămași în Abraxeon
care încă are o pasiune pentru limba străveche.
Păi, unde îl găsesc pe acest vrăjitor?
Răbdare, copile.
Super.
Nu este destinația la care sperai?
Mulțumesc pentru ajutor, Toralva.
Ceva pentru tocana ta.
Ofranda ta avertizează asupra unui pericol.
Sunt sigur că așa este.
Ușa e stricată.
Spectrele trecutului tău te cheamă în întuneric.
Văd un mare rău
la orizontul destinului tău!
Nu poți fugi de el.
Măcar o dată aș vrea să vin în acest loc blestemat
și să nu-mi mai spui astfel de prostii incoerente.
Dar tu ești cel blestemat,
Deathstalker!
Ușor, Calibus. Așteaptă aici, bine?
Hei, hei, hei, hei, hei!
Calibus!
La naiba!
Ce naiba!
Ce s-a întâmplat aici?
Sper să tai mai bine decât ultima.
E cineva acolo?
Stai calm.
Este cineva acolo?
Spune ceva!
Bună.
Ce faci acolo jos?
La naiba!
În sfârșit. Sunt liber!
Ești DaedeWad?
Da, sunt Daedelad Parsaneon.
fiul lui Amax cel Înțelept.
Dar toată lumea îmi spune Doodad.
Uite, urăsc să-ți spun asta, Doodad.
suntem puțin în încurcătură aici.
Șerpii din Malinax.
I-am avertizat pe acei bandiți neîndemânatici ce vor găsi
dacă se aventurează prea departe în aceste peșteri.
Am o idee.
Haide. Urcă.
Ce vei face?
Nu mor.
Frumos!
- Răsucește-te și rostogolește-te! - Ce?
Stai, stai!
Ura! Suntem în siguranță!
Da. Cu plăcere.
Cum să vă numesc, stimate domn?
Numele este Death...
Stai nemișcat.
Poți să termini?
Bine.
Stai nemișcat. Am fost aproape de data aceea.
Nu, nu ai fost.
Bine, bine, grozav.
Deci ai furat asta de la Prințul Halgan?
Păi, „furat” e un cuvânt cam puternic.
El era deja mort.
Păi... cel puțin era pe punctul de plecare.
- Adică? - Tușea puțin.
Dar a fost cu siguranță un horcăit de moarte. Sunt sigur de asta.
- Mie mi se pare că era în viață. - Hei!
Nu te-am salvat ca să-mi ții o lecție de etică
despre prada de război.
Mai continuă așa și te arunc
înapoi acolo cu acei șerpi.
Păi, presupun că îți datorez viața.
Așa că voi face tot ce pot să rezolv această mică ghicitoare.
Aceste rune sugerează o magie puternică.
Dar ce scop au?
Runele.
Nu sunt Abraxeone, sunt Asmordiene!
Asmordiene?
Precursorul imperiului Abraxeon.
Foarte puține înregistrări despre ele au supraviețuit.
Limba lor, aproape uitată.
- Limbă moartă? - Moartă pentru toată lumea, cu excepția...
unui coleg al Ordinului Vrăjitorilor, marele vrăjitor Xodan.
Priceput la toate limbile străvechi.
- Hyperion, Atlante... - Stai, stai, stai.
Deci nici tu nu poți să-l citești?
La naiba.
Unde îl găsim pe tipul ăsta, Xodan?
În cripta lui, cred.
- E mort? - Cu siguranță.
Dar el o fi fost înmormântat împreună cu sulurile sale,
și sunt sigur că unul dintre ele
va conține cifrul asmordian.
Și cu el, poți citi amuleta
și să inversăm blestemul?
- Cred că da. - Grozav.
- Vom pleca la răsăritul soarelui. - Nu.
Nu pot merge la cripta lui Xodan.
Cu atâția asasini în căutarea amuletei,
e mult prea periculos.
Du-te acolo și ia-l
și adu-mi-l înapoi la Taverna lui Munkar.
Hei, dacă n-aș fi fost eu...
ai fi încă încuiat într-un cufăr.
În plus, chiar crezi
o să reușești să ieși singur de aici?
Bine.
În zori, vom călători la Sanctuarul lui Xodan.
Acum dă-mi niște carne din aia.
Am observat ceva ciudat
la asasinul pe care l-am ucis la Taverna lui Munkar.
Însemnul de pe umărul lui.
Un însemn de breaslă, poate.
Nu, asta a fost altceva.
Poate știi ce înseamnă.
Ceva de genul ăsta.
Asta nu e posibil.
Secta lui Sytor a fost distrusă cu eoni în urmă.
Sytor?
Un cult antic al vrăjitorilor.
Obsedat de misterele Tărâmurilor Exterioare.
Lumi ale răului întunecat pe care niciun muritor nu le poate
vreodată să le înțeleagă.
Conducătorul lor, Nekromemnon.
El a fost învins,
și toate înregistrările învățăturilor sale au fost distruse.
Sau așa credeam eu.
Dacă însemnele pe care le-ai văzut sunt din Secta Sytor,
atunci există forțe mai sinistre la lucru aici.
Deci spui că Secta lui Sytor s-a întors?
Că Nekromemnon s-a întors să termine ce a început?
Ei bine, Dreadiții
se zvonește că s-au născut din necromanție.
Dar tot ce știu sigur este că
dacă este implicată Secta lui Sytor,
misiunea ta este cu adevărat sortită eșecului.
Ar trebui să continuăm. Hai, urcă.
În regulă.
Cineva se apropie. Ascunde-te!
Unde este?
Excelent.
L-am prins.
Este aici.
Găsiți-l.
Haide, să mergem!
După el!
Ascunde-te în spatele acelor stânci.
Ce faci?
Când se va întâmpla, îmi vei mulțumi.
Când se întâmplă, ce?
Du-te în direcția aceea!
Nu. Încolo!
Nu, du-te în cealaltă direcție!
Cum ajută asta? La naiba!
- Ce este asta? - Nu, în direcția aceea!
Du-te!
Ce este asta? Hei, hei!
- Oprește-te. Ce este asta? - Nu!
- Nu! Nu, nu, nu. - La naiba! Oprește-te!
- Oprește-te! - Nu!
Oprește-te. Oprește-te. Oprește-te.
- Nu, nu... - Jalnic.
Jotak.
Tritus.
Am renunțat la numele ăsta de mult.
Da.
Deathstalker, nu-i așa?
Știam că drumurile noastre se vor intersecta din nou într-o zi.
Din fericire, lașitatea ta
te-a pus pe calea ce duce înapoi spre mine.
Vezi tu, vechi prieten,
ritualul de la Grimvault...
Tritus, Jotak.
Opriți-i pe vrăjitorii ăia!
Vrăjitorii pe care i-am ucis pentru a-i proteja
puterea lui Abraxeon.
Acesta a fost primul pas în asigurarea învierii sale.
Trebuie să reziști farmecelor întunecate.
Vechiul meu prieten.
Lama ta ar fi trebuit să mă omoare în noaptea aceea.
Dar ceea ce nu ai reușit să realizezi este că
soarta mea era în mâinile lui, nu în ale tale.
Și acum Nekromemnon s-a întors.
Și de data aceasta, va pune întreaga lume
în genunchi.
Și n-am putut rezista șansei
să-ți iau amuleta lui Halgan personal...
Deathstalker!
Atunci, desigur...
vino și ia-o.
Nu!
El e al meu.
La revedere, prietene.
Doodad, să plecăm! Haide!
După el!
În ce m-ai băgat, Deathstalker?
- Hei! - Asta nu e doar o inversare a blestemului.
Dacă Nekromemnon s-a întors cu adevărat
din tărâmurile exterioare, atunci
Abraxeon este în pragul anihilării.
Trebuie să descifrăm acele rune, și repede.
În ritmul ăsta, vom avea noroc dacă vom supraviețui peste noapte.
Supraviețuirea te-a adus pe această cale, dar acum înțeleg asta.
Întâlnirea noastră este mașinațiunea zeilor.
Trebuie să aflăm ce rol joacă amuleta în această intrigă,
sau riscăm sfârșitul a tot ce ne înconjoară
și începutul unei ere întunecate pe care nu îndrăznesc să mi-o imaginez.
Mașinațiune ale zeilor?
Îmi place asta.
Arată-mi calea micuțule, hai să mergem.
Slujitorii lui Nekromemnon!
Pe acest pământ sacru?
De ce?
Nu ai cum să treci de acei Dreadiți fără să fii văzut.
Uite. Sulurile Xodan au fost îngropate odată cu el.
Și printre ele va fi și traducerea asmordiană.
Acea traducere este
singura mea șansă de a descifra amuleta.
Dacă aș putea măcar să pun mâna pe ea.
Trebuie să găsim o cale să intrăm acolo.
Am o idee.
Acoliții lui Kulthis.
Ar fi trebuit să știu că au jucat un rol în nebunia asta.
Asta a fost o idee proastă.
Asta a fost ideea ta.
Ce este asta? E scârbos!
- Liniște! - Hei!
- Te vor auzi. Taci! - Tu să taci.
Poate amândoi ați putea tăcea.
Nu sunteți singurii care se furișează pe aici.
Bine?
Ați putea să tăceți?
Vă rog?
- Îmi pare rău. - Îmi pare rău.
- Cine ești? - Ce face ăla?
Ritul antic al învierii.
Un ritual care poate fi îndeplinit doar
de către cei care împărtășesc descendența
cu ființe fără vârstă care conduc lumile exterioare.
Așa își construiește armata,
prin înrobirea cadavrelor dușmanilor săi.
Dintre toate cimitirele din toate tărâmurile,
- serios, Doodad? - Plânge-te mai târziu.
Care e planul aici, băieți?
În primul rând, acesta este planul nostru,
și funcționa bine înainte să apari tu.
Și cine naiba ești tu, la urma urmei?
Cine ești? Nu știu cine ești.
Calea către cripta lui Xodan e liberă.
Acum e șansa mea.
Doodad! Unde te duci?
Fii cu ochii pe acoliți. Mă voi întoarce.
Ce mai plan.
- Așteaptă-mă. - Hei!
Ce naiba?
Scârbos.
Iată-l.
- Ajută-mă! - Doar o secundă.
Ce cautăm, mai exact?
Un sul care traduce limba asmordiană.
Unul dintre acestea trebuie să fie.
Nu!
Hei,
Nu vreau să te grăbesc, micuțule,
dar există o singură cale de ieșire de aici,
și dacă ciudații de sus își dau seama, suntem terminați.
E aici, știu că e! Am nevoie doar de mai mult timp!
Nu asta!
Nu!
Trebuie să mergem.
Am nevoie de mai mult timp!
Atlantean.
Bine, ciudatule.
Să vedem cu ce culoare sângerezi.
Deci, ai găsit-o?
Doar o secundă. Hypernian...
Haide, grăbește-te!
- L-am găsit! - Grozav, hai să mergem. Haide.
Tu ești cel pe care îl numesc...
Deathstalker.
Voi avea...
...ceea ce este al meu.
E el.
Nekromemnon.
Emisarii mei
te va vâna
până la marginile tărâmului și dincolo de el.
Fugi cât mai poți.
Cu cât îndepărtezi mai mult lumina lui Talon de mine,
cu atât mai mare va crește mânia mea.
Lumina lui Talon?
În curând vei implora
pentru mila morții!
- Aici. - Ce?
O cale de ieșire.
Să mergem!
Hai! Hai! Hai!
Haide, Doodad.
- Salut. - Bine.
Vor fi peste tot pe drumurile principale.
Ar trebui să așteptăm până în zori înainte să mergem mai departe.
Ăsta pare a fi un loc bun.
- Ce sunet e ăla? - Nu-ți face griji.
E doar Pădurea Plângăcioasă.
Nu este nimic de care să vă faceți griji și ar trebui să ajute
să acopere orice zgomot pe care l-am putea face noaptea.
Atunci, e bine.
Deci nimeni nu se va plânge dacă cânt puțin la ăsta.
Hei.
Mulțumesc pentru ajutorul tău de acolo.
Nu ți-am aflat încă numele.
Este Brisbayne,
hoață extraordinară.
Nu vă faceți griji.
Nu am de gând să fur niciunul dintre prețioasele voastre suluri.
Prefer ca comorile mele să aibă puțin mai multă strălucire.
Păi, nu sunt îngrijorat.
Bine, atunci.
Te voi anunța când voi avea nevoie de amuletă.
Doar odihnește-te.
Hei, Doodad. Brisbayne.
Arată-te.
Nu!
Uită-te la astea.
Doar moloz.
Hai să mergem. Haide.
Aceasta este doar o mostră
din ceea ce a fost împărtășit cu mine
din interiorul abisului.
Copilul va asculta
dacă ai puterea să-i comanzi.
Munca ta...
...nu s-a terminat, Jotak.
Este voința lui Sytor
însuși.
Da.
Dacă vreau să posed lumina lui Talon,
Deathstalker trebuie să moară.
Da!
Micul tău prieten are somnul adânc.
El nu este prietenul meu.
L-am angajat să ridice blestemul, nimic mai mult.
Are vreo legătură cu amuleta asmordiană?
Uite, talismanul este legat de mine,
și caut să-l desfac,
și, prefer să rămân în viață în timpul acestui proces.
Chiar nu poți suporta gândul ca cineva
să rămână lângă tine, nu-i așa?
Ești ușor de citit, Deathstalker.
Lumea e plină de oameni ca tine, înțeleg.
Viața e mult mai simplă când trăiești pentru un singur destin.
Și presupun că preferi
camaraderia breslei hoților?
Nu sunt cu ei.
Nu mai sunt. Ei m-au găsit...
...impulsivă.
Știi, obișnuiam să jefuiesc palatul.
pentru distracție, singură.
Da, dar jocul ăla a devenit cu siguranță învechit odată ce
cei mai curajoși din palat au fost trimiși să moară în acest război.
Dar totuși, cred că sunt mereu în căutarea următoarei mele provocări.
Asta suntem noi, următoarea provocare?
Nu, nu, am spus deja că nu am nicio intenție să te jefuiesc.
Dar m-am distrat.
Da, corect.
O tabără de luptă Abraxeon.
Cât de incitant.
Crezi că băieții ăștia au ceva de mâncare?
Așteaptă.
Hei!
- Alo? - Hei...
Dreadiți.
Dar au plecat de mult mai departe.
Ceapă.
Mişcă-te!
Te avem acum, Deathstalker.
Unde te duci?
Să mergem!
Isprăvile lui Scarabus sunt legendare.
Chiar atragi
cei mai buni asasini din regat, prietene.
Te rog să taci.
Îmi voi folosi magia ca să te protejez.
Nu am nevoie de metodele tale magice,
mă omoară!
Scuză-mă?
Puterile mele nu au fost decât de ajutor.
Da! A funcționat!
Îmi pare rău.
Nu poți scăpa de noi.
Ba da, pot.
Acolo!
Chestia aia se poate... se poate teleporta și...
Bine.
Ar trebui să-ți mulțumesc.
Dar nu am de gând să o fac.
Lasă-mă să văd.
Poți să mă coși?
Nu, am ceva mai bun.
Ține aceste cristale vindecătoare
apăsat pe rană.
Ce sunt astea?
Ametistul va purifica tăietura.
Piatra sângelui ajută la circulație,
iar ochiul tigrului te va ajuta să-ți diminuezi frica.
- Frica mea? - Da.
Frica ta de a muri din cauza rănilor.
Și crezi că poți citi oameni ca mine?
Așa.
Nu mi-am imaginat niciodată o hoață care să fie și alchimistă.
Da, bine.
Spre deosebire de tine...
inima mea este...
puțin mai complicată.
Ce are inima ta de-a face cu orice?
Toți avem inimile noastre, Deathstalker.
Asta ne guvernează soarta.
Am văzut mai mult decât câteva inimi
la capătul sabiei mele.
Și toate mi se par la fel.
Hei.
Mă bucur că ai rămas prin preajmă.
Sigur.
- Asta e! - Ce?
Runele. Le-am descifrat.
Ce spun?
S-a terminat.
Acum ești liber de legăturile amuletei.
Mulțumesc, prietene.
Dar stai, mai e ceva.
Iată profeția lui Talon.
Acest regat a fost odată condus
prin magia a două ființe supreme.
Talon, regele vrăjitor al luminii.
Sytor, lordul vrăjitor al întunericului.
Împreună, acești titani s-au luptat pentru soarta existenței
folosindu-i pe muritori drept pioni ai lor.
Pe măsură ce puterea lui Sytor devenea prea mare pentru a fi învins,
Talon a creat o armă atât de puternică
că doar cei care au mers
între lumile vieții și ale morții ar putea-o mânui.
Era ascunsă în această amuletă magică,
transmisă din generație în generație,
până când adevăratul său scop a fost complet uitat.
Ce fel de armă ascunde?
O armă diferită de oricare alta care
a existat vreodată în această lume.
O armă
cunoscută sub numele de Lumina lui Talon.
E frumoasă.
Sabia perfectă.
Într-o zi, un războinic se va ridica pentru a-i mânui cele patru lame
să distrugă cele patru inimi ale răului,
salvând regatul de o domnie nesfârșită a întunericului.
Doodad! Haide!
Pleacă de aici. Doamne.
Brisbayne?
Amuleta.
A luat-o. Micuța aia putredă...
Am dormit groaznic noaptea trecută.
Va trebui să mă cari.
Nu, nu.
Sunt prea mulți.
Cunosc aceast drum.
Ne îndreptăm spre mlaștinile moarte.
Este un loc periculos. Dacă nu acționezi cu grijă,
vei trezi blestemul străvechi care trăiește dedesubt.
Perfect. Exact asta ne trebuie acum.
Ce rău trăiește între aceste ziduri?
Cunosc doar zvonuri. Povești.
Bărbați bolnavi alungați din satele lor,
absorbiți de pământ
și înviați în spirite răzbunătoare
care au uitat bucuriile muzicii
sau mângâierea unei îmbrățișări frățești.
Asta e tot ce știu.
Nimeni care i-a întâlnit față în față
și a supraviețuit ca să spună povestea.
Ce altceva mai ai?
E goală.
Iată-l.
Cel care a scăpat.
Brisbayne chiar s-a dovedit a fi chiar utilă
ajutându-ne să te capturăm.
Și aducându-mi cel mai valoros obiect din regat.
Prețioasa amuletă a lui Halgan.
Și ne-ai adus aici
ca să ne dai partea noastră din recompensă, nu-i așa?
Nu-mi amintesc să fi fost atât de generoasă, Grendul.
Sunt generoasă cu cei
care respectă regulile și împart bogăția.
Până la urmă, acestea sunt vremuri tulburi.
Noi, hoții, trebuie să stăm uniți.
Uită-te la ea.
Brisbayne, ești una de-a noastră pentru totdeauna acum.
Bravo!
Ura!
Hei! Oprește-te!
Suntem o familie aici.
Pentru ca o familie să se înțeleagă, trebuie să existe reguli.
Știi asta.
Nu te-am avertizat eu acum ani de zile
că vei suferi că nu ne-ai plătit
partea noastră cuvenită din recompensele tale?
Da, m-ai avertizat.
Pur și simplu nu-mi păsa.
Termină-i repede.
Prințul Baldur ne așteaptă să ne întâlnim
la Grimvault înainte de căderea nopții.
Un act cu adevărat josnic, trebuie să spun.
Jefuind un prinț decedat de cea mai prețioasă moștenire de familie a sa.
Sunt sigur că Baldur va aprecia revenirea lui,
pentru o sumă frumușică, desigur.
Avem un cuvânt de spus în breaslă.
Dacă te servești doar pe tine însuți,
ți se va cere socoteală.
Și acum, domnilor,
v-ați plătit datoria.
Stai!
Nu există altă cale? Nu poți pur și simplu...
să-l lovești puțin?
Rămâi la flaut, Brisbayne.
Arcași!
Foc!
Prinde-i!
Arcași!
Foc!
Uite, ajută-mă! Dezleagă-mă!
Nu! Dezleagă-mă tu primul.
Nu! Dezleagă-mă. Nu te pot ajuta.
- Haide. - Bine, în regulă.
Foc!
Nu!
Au uitat bucuria muzicii.
Sau mângâierea unei îmbrățișări frățești.
Așteaptă.
Nu.
Așa e.
Nu.
Da.
Deathstalker.
Putem pleca acum.
Bine.
Haide. Urcă.
Amintește-mi,
de ce mergem din nou la Grimvault?
Familia regală așteaptă amuleta
astfel încât forțele binelui să poată invoca Lumina lui Talon.
Nu e timp de pierdut.
Păi, ar fi bine să fie o recompensă dulce
la sfârșitul tuturor acestor lucruri.
Salvarea lumii nu este o recompensă suficientă?
Nu!
Mi-e frig.
Poți să-mi aduci pătura?
S-a întâmplat ceva, domnul meu?
Este doar...
Dumnezeule, o să mă urăști.
Știi, mi-e cam cald.
Baldur.
Nu ești acea doamnă de la Breasla Hoților.
Numele meu este Deathstalker,
și sunt aici pentru recompensă.
Deathstalker!
Mama vorbește cu laude despre tine.
A ta...
...măiestrie în mânuirea spadei este legendară.
Nu mi-am dat seama că Regina mă apreciază atât de mult.
Da, spune ea, dintre toți paraziții trădători
care seacă regatul, tu...
ești cel mai frumos.
Asta e atât de drăguț.
Da. Aș vrea să spună lucruri atât de frumoase despre mine.
Oricum.
Sigur, a fost un drum dificil până aici.
Am fost urmăriți de mulți dușmani.
Știi, aproape că n-am reușit.
Atât de mulți dușmani.
Sărmanul Halgan.
El a fost întotdeauna cel ghinionist.
Pietre.
Nu aveam nicio intenție să te plătesc.
Deci acestea sunt doar pietre obișnuite?
Nu sunt acele scumpe pietre regale sau ceva de genul ăsta?
Nu, doar pietre stupide normale.
Mama va fi încântată când îi voi aduce capul
celui mai faimos dezertor și hoț al regatului.
Cândva puternicul Deathstalker!
Ai uitat de frumos.
Și știi ce altceva i-ar mai plăcea cu adevărat?
Asta.
Omorâți-l! Prindeți-l!
Dreadiți!
Ai grijă!
Mă ocup eu! Pleacă, creatură hidoasă!
Bună lovitură. Hai să mergem.
O voi face, prietene.
Ți-am spus că asta nu s-a terminat.
Înainte să întrebi, nu.
Nu-ți poți primi sabia înapoi.
Păstreaz-o.
Stai în spate.
Din nou te ascunzi în spatele oțelului.
Adevărata putere
vine din mai mult decât o simplă sabie.
Nebunia ta se termină în seara asta, Jotak,
chiar dacă trebuie să o fac cu mâinile goale.
Mi s-au deschis ochii, Tritus.
Singura modalitate prin care vei afla adevărul
este prin moarte!
Deathstalker!
Brisbayne!
Hei. Îmi pare atât de rău pentru ce s-a întâmplat.
Nu am vrut să...
Cine este asta?
O prietenă de-a ta?
Cu siguranță nu o prietenă.
Am spus că îmi pare rău!
Nu!
Dați-mi drumul!
Creaturi josnice!
Dă-mi-o.
E a ta.
Oricum, nu știu ce vrea mama cu asta.
- În sfârșit. - Acum.
Ai ceea ce îți dorești.
Doar eliberează-mă,
cretin nemort ce ești!
Desigur.
În seara asta călarim spre fortăreața lui Nekromemnon.
Și spre victorie!
Jotak avea dreptate.
Moartea îți deschide ochii asupra multor lucruri.
Știu ce trebuie să fac acum.
Trebuie să-mi salvez prietenii.
Și au o zi avans față de mine.
Cum ajung la ei la timp?
Asta va funcționa.
Izolează vrăjitorul.
Aduceți hoața la mine.
Îngenunchează în fața stăpânului tău.
Testamentul lui Sytor
care te-a adus în fața mea,
acesta este destinul tău:
să ne slujești pentru vecie.
Chestia e că nu mi-a plăcut prea mult ultimul club în care m-am înscris.
Păi, dacă preferi...
ți-aș putea smulge inima.
Dar se pare că voi trăi veșnic în asta, așa că,
și asta sună bine.
Toate puterile întunericului
vor fi ale tale.
Bine, bine. Stai puțin.
- Unde mergem? - Ni te poți alătura,
în reconstruirea acestei lumi...
așa cum era menit să fie.
- Nu, nu. - În
imaginea lui Sytor.
- Cred că voi zice nu. - Da!
Bine. Nu, nu, nu, nu!
Mai mult, mai mult! Da!
Da.
În mâinile unui simplu muritor
e destul de inutilă.
Dar în mâinile unuia
care umblă între viață și moarte
ar putea însemna sfârșitul nostru.
Dar gata! Gata!
Lumina lui Talon se stinge în seara asta!
Nekromemnon!
Ești nebun!
Iată-l.
E timpul.
Abraxeon va cădea!
Nu există nimeni care să-mi stea în cale.
Ce naiba e asta?
Iată-mă!
Dreadiți.
Rupeți-l în bucăți!
Deathstalker! În spatele tău!
Scoală-te!
Ridică-te, prostule!
Ai grijă acolo!
Da!
- Ești viu! - Doodad, ești bine?
Sunt bine. Scoate-mă doar din astea.
Mă bucur atât de mult să te văd.
Ce ți-a luat atât de mult?
Fantoma s-a rătăcit,
și am fost în mlaștină și am înviat.
Se întâmplau multe.
Trebuie să o ajutăm pe Brisbayne.
Ai ajuns prea târziu, Deathstalker.
Ce-i faci?
Inima ei s-a alăturat întunericului de dincolo.
Ea este acum nava
lui Sytor.
Nu-ți face griji.
Nu o poți salva.
E timpul să te pun jos definitiv.
Hei!
Asta se termină aici, vrăjitorule.
Îmi spui „Hei”?
Doamne.
Hei!
Magia pe care o mânuiești e doar o joacă de copii
în comparație cu a mea.
Aroganța ta îți va fi pieirea, Nekromemnon.
Doamne ferește, mi-e atât de frică.
Păi, hai atunci. Să începem.
Dă-mi-o!
La revedere, vechi prieten.
Ținta ta încă nu s-a îmbunătățit,
fiul lui Amax.
M-ai ratat. M-ai ratat, din nou.
Chiar?
Ce-i asta?
Doamne!
Chiar Doodad?
Da!
Sytor a înviat!
Sytor, da!
Ai venit! Sytor, ai venit!
Ai venit. Ai venit.
Vino, vino, vino.
Regina mea, da!
Da, da!
Ai vreo idee, vrăjitorule?
Lumina lui Talon a fost distrusă!
Sytor ne va consuma pe toți!
S-a terminat, Deathstalker.
Credeam că eu sunt pesimist.
Deathstalker, nu!
E prea târziu!
În mâinile unuia
care umblă între viață și moarte...
ar putea însemna sfârșitul nostru.
Deathstaker! Acolo! Haide!
Toți avem inimile noastre, Deathstalker.
Asta ne guvernează soarta.
Am văzut mai mult decât câteva
inimi la capătul sabiei mele.
Și toate mi se par la fel.
Mânuiește cele patru lame pentru a distruge
Grăbește-te, Deathstalker!
cele patru inimi ale răului.
Îndeplinește profeția.
Nu. Fac asta în felul meu.
Brisbayne!
Hei! Hei! Hei!
Haide. Hei, Brisbayne.
Brisbayne. Haide.
Trezește-te! Trezește-te!
E în viață!
- Ești bine. - Sunt bine.
Desigur.
Sytor avea doar trei inimi.
La fel ca alinierea celor trei luni.
Doamne, a fost o presupunere foarte norocoasă,
Deathstalker.
Nu ghiceam, Doodad.
Cineva m-a învățat odată că toți avem propria noastră inimă.
Așa că am evitat-o ​​pur și simplu pe cea care,
ei bine...
părea complicată.
- Haide, să mergem. - Bine.
Ridică-te. Da. Te-ai întors.
Hei.
Poate vrei... să speli chestia asta.
Știi ce?
Cred că ne merităm puțină muzică.
- Ce? Ai găsit-o? Mulțumesc! - Am găsit-o.
Hei, nu înțelegi ce înseamnă asta,
Deathstalker?
Ai rescris profeția.
Tu ești cel care a salvat regatul
din domnia nesfârșită a întunericului.
Da.
Ai putea intra direct în palat acum
și să preiei tronul dacă ai vrea.
Este o sabie perfectă.
Dar o armă ca aceasta
nu ar trebui să ne guverneze destinul.
Distruge-o.
Dacă asta este ceea ce îți dorești.
Doodad!
Îmi pare rău. Stai nemișcat. Încă o dată.
Ce vrei să spui? Stau nemișcat.
Ține-o sus!
Haide!
Sabia este aici.
Nu te mișca, nu te mișca! Stai așa.
- Pot face asta. - Faci asta intenționat.
Nu fac asta intenționat. Pe bune.
- O să o pun jos. - Nu. Nu poți.
- Trebuie să o ții sus. - De ce?
Cel care împlinește profeția trebuie să o țină.
- Ține-o sus! - O îndepărtez de mine.
O să fac eu de data asta. Ești gata?
Jur pe Dumnezeu,
dacă mă mai lovești încă o dată, te voi plesni.
Bine?
Ultima șansă.
Îmi pare rău.
Doodad! Nu te înțeleg.
Nu mă lovi!
Traducerea Yageat-san