Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ну що, поїхали.
Будь ласка, поїхали. Ворушіться!
Що ти забув у смузі обгону?
ДЖОН: ТИ ВИЇХАВ? ЗАВТРА НАРАДА!
ДЖОЗЕФ: МАЮ ПЛАНИ З ДІТЬМИ.
НҐЕМА - ҐАУТЕНҐ
АЛЕ ПРИЇДУ РАНО-ВРАН…
Гаразд!
Нанді!
Нандіпо!
Вони мене вб'ють.
Біжу, любий. Боже, вона нас уб'є.
Часу обмаль.
Вона нас уб'є.
Так, навіть зараз.
-Зажди. -Що?
Як ми всі вліземо в авто?
Це Джозеф Нґема. Я не можу говорити.
Подзвоніть пізніше.
-Хочу пісяти. -Ходімо в туалет.
Встигли!
Ми встигли!
Ми тут.
Ні.
Ви спізнилися. Знову.
Власне, на роботі був…
Хаос. Ми знаємо, Джозефе.
Лілі.
Я твій батько.
Будь ласка, клич мене татом.
Тато.
-Хто хоче побачити Занзібар? -Я!
Я так точно. Ми пречудово проведемо час.
-Це буде прекрасно, правда? -Дай п'ять, Замо.
Ну гаразд.
Оце так!
Бачили відео, де дорожня поліціянтка танцює, регулюючи рух?
Погляньте. Рухається, як у пісні Bhebha.
ЗВИЧАЙНИЙ ДЕНЬ НА РОБОТІ.
Гаразд.
Ти все пропустив, тато.
Були фінальні збори за семестр, я виграла головний приз у класі.
-А ти нічого не побачив. -Народе!
Вибач, доню.
Може, годі вже?
Діти, мені дуже шкода, ясно?
Але хочу, щоб ви зрозуміли одне.
Якщо я не працюватиму, у вас не буде таких чудових речей,
як поїздка до Занзібару.
Ви цього хочете?
Мали б хоч якусь вдячність.
-Ой. -Ой.
-Лілі. -Сідай в авто.
Доро.
Наша черга бути з дітьми. Я навіть їжу готувала.
Вибачте, а ви хто?
Доро. Це моя дружина.
Ми вже три роки одружені.
Ти її знаєш.
-Мої адвокати тебе дістануть. -Мої адвокати тебе дістануть.
Поїхали.
Доню! Замо.
Замо.
Ти здуріла!
Принаймні, цього разу без ляпаса.
Прогрес.
Це прогрес, люба.
КАТАСТРОФІЧНА ВІДПУСТКА
«КРУТИСЯ З НАМИ»
Ми більше не перший бренд туалетного паперу в ПАР.
-О, дякую, Мевіс. -Будь ласка.
Треба скоротити персонал.
Я не можу дозволити собі вас обох як маркетологів.
Тож з наступного місяця
лише один із вас очолюватиме відділ маркетингу «Крутися з нами», і…
ДОРА
Вибачте.
Конкуренти нас нагинають.
ДЕ ТИ?! ТИ МАВ БУТИ НА МЕДІАЦІЇ.
ДАЙ ЗДОГАДАЮСЯ, ТИ ЗАБУВ. ЗНОВУ! АГОВ!!
Це може почекати.
Усе гаразд.
Отже, щоб забезпечити собі місце
нового керівника відділу маркетингу «Крутися з нами»,
вам треба придумати нову маркетингову стратегію,
щоб ми знову стали першим виробником туалетного паперу.
Я говорю про мас-маркет.
У понеділок в Дурбані виступатимете перед правлінням і акціонерами.
У цей понеділок?
Так.
Маєш інші плани?
У мене взагалі-то час щорічної відпустки.
Я обіцяв дружині й дітям,
що ми поїдемо в епічну подорож до Занзібару.
-І я думаю… -Джоджо.
Джоне!
Джоне! Ти спиш?
Ти закінчив свою нудну оповідь?
А як тобі безстрокова відпустка?
Якщо він не виступить, я отримаю роботу?
Я приїду.
Я цього не пропущу.
Добре.
Ван Нікерки вважають, що ми втратили ідеологію.
Хочуть повернути сімейні цінності, 30 років тому
-закладені їхніми батьками. -Тридцять.
Зустрінемося з ними на якомусь курорті.
Тембі забронює нам усе на вихідні.
Порепетируємо в неділю перед важливим днем — понеділком.
Мені конче потрібно, щоб ви їх приголомшили.
На кону всі наші робочі місця.
-Питання. -Тайроне?
Що буде з тим, хто зазнає поразки на презентації?
Гадаю, нарешті побачимо збільшення продажів туалетного паперу,
адже ви литимете гіркі сльози через втрату роботи.
Втрату роботи.
Тшоло, ви знаєте, що він не виступив на фінальних зборах доньки?
-На цю зустріч спізнився. -Зажди…
-Ти спізнився, еге ж? -Це вона…
Слухай! У мене важкий період на роботі.
Робота, робота.
Це завдяки їй наші діти вчаться в найкращих школах
і мають усе, на що заслуговують.
Тшоло, я щомісяця сплачую аліменти.
Завжди вчасно.
Скільки чоловіків скажуть тут таке?
-Ну… -Що я й кажу.
Я важко працюю заради дітей.
Дуже важко.
-На відміну від мого тата, який ніколи… -Ну ось, Тшоло.
Ми нічого не мали.
Геть нічого.
Але погляньте на мене.
Знаєте, десятирічний Джозеф був би такий…
Тепер ви бачите, чому я розійшлася з ним.
-Завжди мовчу. -Була матір'ю-одиначкою.
І зараз мати-одиначка.
-Даю гроші, які вона витрачає… -Я постійно дбала про дітей.
-…Навіть не знаю… -Гаразд, годі.
Я не скасую умови угоди про виховання дітей.
-Алілуя. -Пане Нґемо,
відпустка з дітьми ваша.
Діти перебуватимуть з вами від завтра. Так, Джозефе?
-Щодо цього… -Ні.
Дозвольте нагадати вам,
що це ваш останній шанс проявити себе перед дітьми.
Інакше я буду змушена рекомендувати скасувати угоду
на користь Дори.
Я лише намагався сказати,
що маршрут зазнав невеличких змін,
-От і все. -Добре.
Ми їдемо в Дурбан.
Дурбан?
Діти чекають на подорож у Занзібар.
Джозефе, який Дурбан?
Що відбувається?
Нічого.
Знаєш що? Мені було прикро через учорашнє.
Я намагаюся залагодити провину.
Ось і все, що я хочу зробити.
І я вирішив зробити це старим добрим чином.
Поїхати в сімейну подорож.
Сімейну подорож в авто, розумієте?
Лише заради нових вражень.
Та ну. Кому потрібен той Занзібар? Таке собі місце.
Там хлопці вештаються голяка. Дівчата теж… Ні.
Хто захоче туди їхати?
Я хочу поїхати в Дурбан і зблизитися з дітьми.
-Щойно Джозеф каже… -Доро.
Не втручайтеся. Гаразд? Не треба.
Діти вам зателефонують, якщо щось трапиться.
Але нічого не трапиться. Правда, Джозефе?
Ні.
Ні, це буде прекрасна і весела сімейна подорож.
Усе буде бездоганно.
-Дурбан? -Етеквіні.
Так, таймаут. Пауза.
Я обіцяв джунозіркам Занзібар. Не можу ось так змінити план.
Мене ще скасують.
Що ще за джунозірки?
Мої підписники.
Синку, можна спілкуватися вдома зулу?
Давай спробуємо. Прошу.
ДУРБАН
Питання. Мама знає, що ти тут?
Вона не любить гостей.
Я не гість. Я ваш батько.
Гаразд. То що відбувається?
Це що, чергова вправа з медіації?
Ні. Доню, ні.
Це просто щоб ми провели час разом як сім'я.
І що може бути кращим, ніж подорож в авто?
-В авто? -Так.
-Ми? -Так.
То ми не летимо?
Знаєш що? Мене точно скасують.
Але ми все одно підемо на пляж, Джозефе?
Так. Але на задньому дворі.
Вдома і стіни гріють.
Обіцяєш водити нас на пляж щодня?
Жодних нарад, дзвінків, роботи.
Як ти й обіцяв, Джозефе.
Авжеж, я у відпустці.
Чесно-пречесно?
Ні, це серйозні умови, юна леді.
Це єдиний спосіб пообіцяти, Джозефе.
А ти пообіцяєш відтепер називати мене татом.
Добре, Джозефе.
Чесно-…
пречесно.
Ми йдемо на пляж!
Так, а це… Це найгірше.
Тепер доведеться переробляти календар контенту.
Чудовий початок.
Ми йдемо на пляж!
Знаєш, я спланувала всю подорож.
Спершу я збиралася готуватися до іспиту з водіння,
перечитати в літаку правила дорожнього руху.
Потім під час поїздки хотіла робити практичні заняття.
У мене були плани.
Хотіла поїздити в машинці для гольфу на курорті.
Тепер треба переробляти розклад.
Іспит з водіння, Замо? У тебе купа часу. Тобі 16.
Ти ще юна.
-Перепрошую? -Ми йдемо на пляж!
Мені за півроку 18.
Попалася!
Це був жарт.
Я знаю, що тобі 18!
Вісімнадцять?
-Добре, люба. -Повільно.
Не поспішай.
Потихеньку.
Куди ми йдемо?
-Це сходинка? -Ні.
Ти така боягузка.
Гаразд, стій отут.
-Добре. -Три, два, один.
Вуаля!
Любий. Що це означає?
Маю новину, яку треба відсвяткувати.
-Сідай. -Любий.
Сідай, люба.
Дякую, любий.
Неймовірно.
Люба.
Твої бажання нарешті здійснюються.
Дору переїхав автобус?
-Велосипед? -Облиш, люба.
Я нарешті розумів, як нашій сім'ї зблизитися.
Хіба не в цьому сенс поїздки в Занзібар?
Ні, забудь про Занзібар.
Мені спало на думку інше.
Геніальна ідея.
Сімейна автоподорож.
-Автоподорож? -Так.
Нанді застрягне на години в авто з твоїми дітьми?
Облиш. Це жахлива ідея. Діти нас ненавидять.
Ні, люба, це не так.
Хіба Джуніор не писав тобі таке СМС?
Так вони спілкуються.
Послухай. Люба, облиш.
Ти ж маєш радіти, еге ж?
Я нарешті до тебе дослухаюся, кохана.
Годі.
Гаразд. Я поїду.
-Але… -Що?
Тільки якщо не працюватимеш. Не хочу бачити твій ноутбук.
Присягаєшся?
Присягаюся.
-Чудово. -Усе буде ідеально.
Завтра вранці їдемо у Квазулу-Натал.
-В авто. -Йо.
Думаю, це останні, любий.
А погода…
Не те слово.
-Що таке? -Чудово виглядаєш, кохана.
-Ти гаряча. Запальна. -Я запальна.
Ти диви яка.
Люблю Джоджо на відпочинку.
Так.
Ми йдемо на пляж!
-Лілі! -Ми йдемо на пляж!
Я з тобою здурію!
Сусіди. Галас.
Заспокойся, люба.
Можеш надягнути навушники? Цей звук дратує.
Твоє обличчя дратує.
Якось слабо. Тобі що, вісім?
Замо!
-Віддай телефон. Агов! -Спробуй забери.
Діти, припиніть.
-Віддай. -Замо! Джуніоре!
Якщо не припините, уріжу кишенькові гроші.
Ось як треба.
«Ось як треба».
Можна зробити фото, родино?
Чудова ідея. І мамі надішлеш, гаразд?
-Усі сюди. -Овва.
Хтось казав про всіх?
Джуностар постить лише себе.
-Допоможи. -Він хоче фото самого себе.
Але він сказав «родина».
Не зважай. Освітлення все одно кепське.
Він сказав «родина».
Хіба це не означає всіх нас?
Боже!
Закінчуймо.
Що він робить?
Тату, ти вважаєш це гарною ідеєю?
Люба, нам усе це не потрібно.
Твій тато — експерт з водіння.
Ми їдемо.
Хочу пісяти.
Лілі, у тебе була купа часу, щоб сходити в туалет.
-Зараз треба їхати… -Тоді я не хотіла.
А тепер хочу.
ДУРБАН
ГАРРІСМІТ
ДЖОН: НОТАТКИ ДЛЯ ВИСТУПУ
ПОДИВИСЯ ІНСТРУКЦІЇ. І НЕ НАЛАЖАЙ!
Усе гаразд?
Тату.
З'явився нізвідки.
Але це було надзвичайно! Ще раз!
Що?
Так, спущена.
Телефоную мамі.
Що? Нащо?
Тату, ми щойно поповнили статистику ДТП.
Замо, мамі дзвонити не треба. Зрозуміла?
Це частина старої доброї сімейної пригоди на відпочинку.
Ми застрягли на трасі N3.
Це не пригода. Це майбутнє місце злочину.
Тобто на пляж ми вже не підемо?
Ні! Люба, ми будемо там сьогодні.
Щоб я попрацював над…
над своїм ударом.
Ударом у гольфі.
-Відколи це ти цікавишся гольфом? -Люба.
Мені подобається Тайґер Вудс. Ти знаєш.
Назви іншого гольфіста.
Чому б нам не полагодити шину?
Як родина. Усім разом.
Обіцяю, буде весело.
Ходімо. Зробімо це разом, як родина.
Я забув домкрат.
«Нам це не знадобиться!
Я експерт з водіння».
-Так. -Як каже ґуґл,
за два кілометри звідси є автозаправка.
Це не може бути погано, еге ж?
Погано для чого?
Овва! Народе…
Допомога не завадить.
Навіть якщо витягнемо авто з канави, треба міняти шину.
А в тебе немає інструментів, так?
Але ти чула Нанді.
Нанді сказала, що за два кілометри автозаправка. Поїдемо повільно.
Хочете лишитися тут чи поїхати до заправки й бути в безпеці?
-Чудово. Ходімо. -Добре.
Ходімо.
Джуніоре!
-Іди сюди! -А як же контент?
Віддай сестрі. Вона зніме.
Іди сюди.
-Гаразд. Отак. -Так.
Отам. Це…
Ні. Лілі, ти…
Гаразд.
Ну що, вперед!
Не зупиняйся, Нанді! Уперед!
Ось так!
Бачите? Командна робота — це все.
Добре. Візьмемо чипсів «Прінґлз».
«Фанту».
О ні.
-Він мене бачив? -Хто?
Пригнися.
Замо…
-Замо! -Га?
Тембо.
Теж прямуєш у Дурбан?
-Ага. -О. Крутяк.
Плануєш піти на Beachfest?
-Хедлайнером буде Касспер. -База!
База?
Люблю Касспера.
Круто. Це шикарно.
То скажи, де житимеш?
Може, зустрінемося.
Бро. Тембо, ходімо.
Треба валити. Побачимося на Beachfest?
Однозначно, чуваче.
«Люблю Касспера Ніовеста».
Чого волаєш?
-Ти на нього запала. -Що?
-Так. -Ні!
Я б не вдавала любов до артиста заради хлопця.
Ходімо вже.
О боже.
Джозефе!
Тайроне!
Що ти в біса тут робиш?
Вочевидь, те саме, що й ти. Їду на курорт на презентацію.
Але вирішив ще й сім'ю взяти.
Вони будуть частиною моєї презентації.
То ти привіз сім'ю, щоб використати в презентації?
Це найкращий спосіб довести, чому посада має дістатися мені.
Ти розлучений і таке інше… Тобі важко зрозуміти.
То як твоя презентація?
Чудово! Лишилися фінальні штрихи.
Молодець! Я свою майже закінчив.
-Чудово! -Чудово!
Чудово.
Де ж мої манери? Познайомся з моєю сім'єю.
Ходімо.
Сонечко, це Джоджо з роботи.
Тай-Таю, де ти був? Я скучила.
Я ж на кілька секунд відлучився.
Вибач, Джоджо. Як грубо з нашого боку.
Усе гаразд?
Усе ідеально.
Просто…
Агов.
Ви трохи напружений.
Гаразд.
Моя жінка — духовна цілителька.
Як шаман, але кістки не використовує.
Якщо треба тлумачення…
МОРІН ОЛІФАНТ
…телефонуйте.
Гаразд.
-Джоджо! -Агов!
Привіт, люба. Моє серденько.
Що ти робиш?
Моє серденько, моя мила.
Мій прихисток від бурі.
Моя кісточка з KFC.
Моя коханко, моє життя, моє все.
Тайроне.
Тайроне!
Колега з роботи.
Завжди про нього говорю.
Єдиний хлопець, про якого ти говориш, — дивак, який тебе дратує.
Це моя Нанді. Моя дружина.
Вона дотепна. Жартує, еге ж?
-Той самий Тайрон. -Так.
-Не той інший, з роботи. -Так.
Так, іншого Тайрона на роботі немає.
Народе, ми краще підемо, добре?
Ми лишили дітей самих.
Тож, як відповідальні батьки, маємо йти.
Гаразд, бувайте.
Побачимося на курорті.
Не хвилюйся, любий.
У тебе все схоплено.
Коли Тайрон говорив про курорт, він про що?
Це типово для Тайрона.
Теліпає язиком,
меле казна-що, всіляку маячню.
Єдина людина, яка меле казна-що і всіляку маячню, це ти.
Ой, люба.
Чого ми про нього говоримо?
Хіба не слід говорити про те, яка це чудова і прекрасна подорож?
Прекрасна, еге ж?
Чому ти такий дивний?
Дивний? Я?
Діти… Де ці діти?
Ці діти зараз гаять мій час.
Не знаю… Он вони!
Мої діти повернулися. Чудово!
Де Лілі?
Я думала, вона з тобою.
Я лишила її з вами біля каси.
Типова Лілі.
З днем народження тебе З днем народження тебе
З днем народження, люба Тандо З днем народження тебе
Привіт, Джозефе!
Познайомся з моїми новими друзями. Дивися!
Це Тандо, це Сіямтанда, а це…
-Нам час іти. -Що?
Я тебе не чую.
Тату, застосунок каже, що ти на 60 км перевищуєш ліміт.
А з запасним колесом, мабуть, нерозумно перевищувати швидкість.
Замо, скажи застосунку не лізти.
Я завжди перемагаю.
-Тату. -Що?
Нас зупиняють!
Вітаю. Їдете як заманеться?
Знаєте свою швидкість?
Десь на 67 км/год більше за ліміт.
Ви хоробрий. Чули про кампанію «Доїдь живим»?
Дякую, Замо.
Тепер у мене штраф у 5 000 рендів!
Хочу пісяти.
Друже, повний банк 95-го.
-Уперед. Ти хочеш пісяти. -Давай, Лілі.
Уперед.
Давайте хутко. Уже темніє.
Джозефе, ти зміг.
Тобі справді слід дотримуватися ПДР.
Тайроне.
Особливо коли донька готується отримати учнівські права.
Взагалі-то, водійські права.
Учнівські вже є.
Знаєш, я навчив сина всьому.
Склав іспит з водіння з першого разу. Вмить.
Мій тато не має часу мене чогось вчити.
Джозефе.
Бачив? Ще одна жартівниця Нґема.
Та ні. Вона знає, що я завжди даю їй своє авто.
Я планував у цій подорожі покращити її водійські навички.
Вона керуватиме авто певний час.
-Справді? -Так.
Сюрприз.
Завжди дивую дітей.
Нанді, як приємно знову тебе бачити.
Джозеф саме розповідав, як любить дозволяти доньці водити авто.
Тату, водію-учню не можна мати пасажирів у салоні.
І хіба нам не потрібен знак «У» позаду?
Стривай. Треба глянути на твоє обличчя, і люди знатимуть.
Джуніоре.
Ходімо.
Уперед.
Люба?
Що в біса я зараз пропустила?
Люба, це Нґема.
Вони приїхали.
Народе?
Чому сімейка диваків на нас витріщається?
І мені цікаво.
Замо, ти ж умієш водити, так?
Так, увесь рік брала уроки.
Просто виведи авто з заправки.
Я поведу, коли опинимося за рогом.
Вони не побачать.
Ні, я зможу.
Усі пристебніться.
Гаразд.
Перевіряю.
Номзамо. Поїхали.
Знаєш, мене водити вчила мама.
Вона казала: «Заплющ очі, уяви кінцевий пункт.
І все стане на свої місця».
Ця порада жахлива.
Гаразд.
Їдь.
Повільно. Майже все.
Поворот. Повертай далі.
Боже. Ми взагалі їдемо?
Замовкни, Джуніоре. Безпека понад усе.
Заждіть! Де Лілі?
Отакої. Піду пошукаю її.
Наступного разу мочися під себе. Кажу тобі.
Ми ніколи не потрапимо на пляж.
Знаєте що?
Хтось має зняти, як Замо їде.
Надішлемо відео вашій мамі.
Нехай побачить, яка захоплива подорож.
-Хто хоче? -Так.
-Ні. Не турбуйся. Я зроблю. -Нанді?
От молодець. Джуніоре, дуже дякую.
Привіт, підписники Замо.
Вона справді їде, і гіршого водія ще пошукати.
-Лише погляньте. -Що ти робиш?
Це прямий ефір!
-Віддай телефон, Джуніоре! -Агов.
Заберіть мій телефон, хто-небудь.
Джуніоре, віддай їй телефон.
-Ні. -Просто віддай!
Віддай мені телефон.
-Джуніоре. -Віддай уже!
-Дай, друже. -Ні!
Без жартів. Вона веде авто.
Ненавиджу тебе! Віддай!
-Народе! -Агов!
-Народе! -Джозефе, чому ти нічого не робиш?
Чому ти не дивишся на дорогу?
-Замо! -Агов.
-Замо. -Джуніоре.
Віддай телефон!
-Віддай сюди. -Народе!
Віддай телефон.
-Народе! -Віддай телефон!
-Народе! -Ми відведемо тебе в туалет.
Авто від'їжджає.
Ні. Мій телефон.
Мій ноутбук!
Мій фламінго!
Мої перуки.
Мій телефон.
Я точно завалю іспит.
Ох, мої перуки.
Так!
Тату!
-Це мама. -Не відповідай.
Ні. Це викличе підозри.
Відповідай, любий.
Гаразд.
Доро, ти як?
Годі. Чому відповідаєш із телефона Замо?
Замо не тут.
Вона розважається.
Не може підійти до телефону.
Передай телефон дітям.
Доро, вони купаються.
-Купаються? -Чуєш плескіт води?
Тут прекрасний сонячний день.
Дітям так…
Це був грім?
Доро! Алло!
-Не чую тебе… Доро… Алло! -Джозефе, поклич Замо.
Не будь слабачкою, тисни дужче.
Пані, дужче не можу.
Ні! Тисни дужче!
Що тепер?
Подивимося, чи допоможуть старі з будинку.
Ідіть! Я з усім розберуся.
Візьму валізи.
-Жартуєш? -Ходімо.
ЗБЕРІГАЙ СПОКІЙ
Давай.
Будь ласка.
Будь ласка, друже.
Алілуя!
У мене єдиноріг.
ХТО МИ? «КРУТИСЯ З НАМИ»
Дуже дякую за єдинорога.
-У мене єдиноріг. -Ура! Сім'я повернулася.
Маєте добрий вигляд.
Сухі, різнобарвні.
А це що?
Це компенсація за фламінго.
Моя дівчинка.
Тому я з тобою й одружився.
Ти така мила. У тебе гарний характер.
Щодо людей із гарним характером —
страхова послала евакуатор.
Сказали, інше авто можуть дати лише завтра.
-Завтра? -Так.
Де в біса ми спатимемо?
Люба, я всюди дзвонив, усе повністю заброньовано.
Що ти очікував? Шкільні канікули.
А я сумую за матусею.
Не вірю, що це кажу, але я теж.
Джозефе, це була жахлива ідея. Можна нам додому?
Нарешті ми обоє в чомусь погоджуємося.
Ні. Ні, люба.
Чому?
Ми Нґема!
Нґема не здаються.
Десятилітній Джозеф сказав би…
«Нґема не здаються».
Гірше за десятилітнього Джозефа немає.
ПІКАП
Джозеф
Нґема.
Так?
Де авто?
Любий, нам навіть немає де спати.
Не хвилюйтеся.
Я знаю один готель із сніданком.
Пане, це пристойне місце.
-Маєте їхній номер? -Є краща ідея.
Я вас туди відвезу.
-Справді? -Так.
-Відвезете нас в Етеквіні? -Ні. Нащо нам Етеквіні?
Етеквіні дуже далеко,
у мене двигун не дуже.
Вам сподобається готель, про який я говорю.
Це чудовий готель, пане.
Коли його побачите, ваш настрій покращиться.
Поїхали.
Любий, не треба.
Поїхали.
Тату.
Не варто сідати до незнайомців у авто.
Він не незнайомець. Його прислала страхова.
Присягаюся, якщо я сьогодні помру…
Було б благословенням.
Джуніоре.
Поїхали. Уперед.
Нанді.
Ходімо. Лілі, дякую, люба.
Замо.
-Замо! -Замо!
-Дякую. -Добре.
Агов, друже.
Ви ж казали, це готель із сніданком.
Ні, друже.
Розплющте очі. Перед вами справжнісінький готель.
Знаєте що?
Моя мати керує тим, що ми тут звемо 17-зірковим першокласним готелем.
То цим керує ваша мати?
Так, моя мати. Її називають Мамця Розі.
Агов!
Привіт. Вітаю в готелі Мамці Розі.
Скажіть, що це жарт.
У розмові з вами я казав,
що шукаю готель зі сніданком, але в місті, не тут.
Цього я не можу, бо мушу допомагати іншим із такою самою проблемою.
-Подивися, мамцю. -Добре, сину.
Усі номери заброньовані.
Але є один-єдиний, це сімейний номер.
Вам пощастило!
Ідіть за мною.
Про багаж не хвилюйтеся. Хлопці заберуть.
Знаєте, ми з мамою спали в одному ліжку.
Чому?
Ми жили в задній кімнаті.
Там було тісно.
Так само, як тут.
Татку, там було так само відстійно?
Ні.
Вона завжди вигадувала щось веселе.
Як?
Ворушіться.
Ану, ворушіться.
Я вас прошу.
Можете хоч раз просто зробити, як я кажу, без запитань?
Прошу. Нанді, я до тебе говорю.
Будь ласка, Замо.
Джуніоре, Лілі. Вставайте.
-Уперед. Уставайте. -Що з ним таке?
Я вам покажу.
Ось як…
Так!
Так! Давай, Лілі. Отак.
Так!
Ви ліжко зламаєте.
Замо, ти говориш, як мама.
Облиш, Замо.
-Замо, відірвися. -Розважся.
Доню, давай.
Джуніоре! Так! Замо, іди вже.
«КРУТИСЯ З НАМИ» ДЯКУЮ
Вибачте, пані.
Мені не потрібні вибачення. Мені потрібно авто.
Я у відчаї.
Я щомісяця плачу страховку, щоб мати авто за потреби!
Мені байдуже.
Створіть план!
Щось не клеїться?
Кажуть, авто буде за кілька годин.
Нам це не підходить.
Мені треба бути в Дурбані до вечора.
Гадаю, вся ця подорож була помилкою.
У мене є авто.
Можу дати його вам.
Ми всі вліземо?
І наш багаж? Усі ми?
Прекрасно влізете.
Єдине,
поверніть його в такому стані, як брали.
Так.
Бо інакше —
голову з пліч.
Я шукатиму вас усюди, у всіх закутках,
і знайду.
Затямили?
Я поверну авто.
Цілісіньким.
-Обіцяю. -Добре.
Мій телефон?
Дякую.
Це авто?
Моя гордість.
А іншого немає?
Хіба вам не треба у Дурбан?
Так. Де ключі?
Ідіть за мною.
У цього авто ключів немає.
Але заводити двигун треба по-особливому, ясно?
Ходімо, я покажу.
З'єднуйте ці дроти.
Це наше авто?
Бачите, яка краса?
-Бачите? -Мамця Розі.
Скажіть, це авто безпечне?
Дуже безпечне. Ні, все…
Ні. Обережно.
Ці двері живуть власним життям.
Але влізти можна. Сідай, і я зачиню як слід.
Хлопці, несіть багаж.
Сідайте всередину.
Дивіться, виходьте через передні двері.
Хто позаду, має стрибнути…
Люба, обережно.
Будь ласка.
-Заходити, любий? -Так.
-Я потримаю. -Добре.
Постав ще валізу.
-Зачиняй, люба. -Став позаду.
Я поклала ваші телефони в рис, як ви просили.
Так, телефони.
Лише один не вмикається.
Дайте сюди.
Мій не працює, любий.
Поділюся своїм.
Поділимося.
Ні. Гаразд.
Усі мають сказати Дорі, що все гаразд.
Курорт чудовий. Тут гарно.
Будь ласка, я вас прошу. Добре?
Гаразд, дякую, пані.
Здається, когось не вистачає.
-Лілі. -Лілі.
Отакої.
Лілі.
-Треба їхати. -Але пляж отам.
Можна влаштувати пляжний день.
Люба, знаю, але в нас дуже щільний графік.
Але ж ти обіцяв, Джозефе.
Обіцяв.
І обіцяю, що щойно дістанемося готелю,
одразу підемо на пляж.
Уподобайте мою сторінку на фейсбуці!
Любий, треба зупинитися.
Потрібна зупинка. Стій.
Ні, нам треба до готелю.
Це важливіше.
Це важливіше. Поглянь.
Подивися.
Гаразд! Добре!
-Добре? -Лише п'ять хвилин.
-Так! -Уперед. Поїхали!
Повертаймо назад. Ми їдемо на пляж!
-Ми їдемо на пляж! -Ми їдемо на пляж!
Гаразд. Ось пляж.
Тепер їдемо в готель.
Побігли!
Агов! Народе!
Нам треба в готель! Треба заселитися! Ні!
Агов!
Нанді!
Лілі!
Агов!
Агов, Лілі!
Агов!
Агов, народе!
Народе!
Я серйозно. Годі! Треба їхати!
Овва.
Ні, діти, у вас все чудово.
Розумієш, я обіцяв десятилітньому Джозефу,
що зніму родове прокляття бідністю.
Поглянь на нас зараз, доню.
Де б не була мама, вона пишається.
Скажи, тату.
Ти справді вважаєш себе батьком року?
Бачиш свою проблему?
Ви, діти, народжені в 2000-х,
невдячні.
Гаразд.
На якому факультеті я вчитимуся?
Бухгалтерський облік.
Ні!
Ні. Медицина, так?
І знаєш що? З тебе вийде чудовий лікар.
Тату, уроки плавання, водіння, телефон
і спонтанний відпочинок — це добре.
Але краще б у мене був тато, якому справді не байдуже на моє життя.
До речі, це будівельна справа.
Саме це й хотів назвати.
Гляньте, що ми знайшли з тітонькою Нанді.
Як гарно. Дай-но гляну.
Дуже мило.
Це мені. Оце мені.
Замо, дай, будь ласка, телефон.
Зробімо фото. Усі підходьте.
Хочеш зробити фото з нами?
-З усіма? -Навіть зі мною?
Заспокойтеся. Це буде в сторіз лише добу.
Гаразд?
-Добре. -Усі підходьте.
Зробімо це.
Зробімо фото.
Краса.
-Гарно. -Можна нам морозиво?
Звісно, можна.
І сестру візьміть.
Ходімо поїмо морозива!
Не забудьте і нам узяти.
-Будь ласка. -Будь ласка.
-Так! -Ура.
-Поїмо морозива! -Так!
Хочу ванільне.
Думаю, ми нарешті їх завоювали.
Я ж казав. Терпіння, люба. Терпіння.
Ні, любий.
-Ні, любий. -Люба.
-Ні. Можна без телефонів? -Слухай, кохана.
-Це Дора. -То нащо відповідати?
Але Дора…
Вона хоче почути, як діти.
Я не можу сваритися з Дорою. Хвилину.
Дай нам поговорити.
-Любий. -Вибач, люба, зараз буду.
-Привіт, Доро. -Доро?
Вибач.
-Вибач, бро. -Ти про що?
Не знаю. Мій телефон ідентифікував тебе як колишню дружину.
Байдуже. Слухай,
можеш переслати мені свою презентацію перед зустріччю?
Авжеж. Так.
-Так. -Негайно!
-Так, зараз. -Зараз же.
-Так. -Лише потрібен Інтернет.
Усе одно. Негайно.
-Зараз. -Так.
Де ця штука? Куди я її подів?
Ну-бо.
Гей, її тут немає.
-Люба. -Агов, любий.
Виклич таксі, їдьте з дітьми в готель і заселяйтеся.
Мені треба назад до Мамці Розі.
Чому?
Я дещо забув. Це важливо.
Що? Я оглянула номер перед від'їздом.
Люба, я поклав це під матрац.
Що під матрацом?
ДЖОН: НАДСИЛАЄШ?
ПРЕЗЕНТАЦІЯ ТАЙРОНА ДОБРА
Джозефе!
Ноутбук, люба.
Ноутбук?
Джозеф, ти присягався.
Знаю.
Знаю, люба.
Будь ласка, не починай.
На кону все.
Просто визнай.
Ти нас не любиш. Ти любиш роботу.
Ти приїхав не заради дітей чи відпочинку.
Я привіз сюди дітей, бо люблю їх і хочу бути з ними.
Я втрачу роботу, люба.
Потрібен ноутбук, бо завтра презентація.
Презентація?
У мене не було вибору.
Я б обрав вихідні з дітьми.
-Народе. -Що?
Не можемо знайти Лілі.
Де Лілі?
Лілі!
-Ходімо. -Ідіть на цей бік.
МОРСЬКИЙ СВІТ УШАКА
Лілі!
Лілі! Вибачте.
Лілі!
Лілі, нам треба йти!
Допоможіть! Він викрадає мою дитину!
-Допоможіть! -Пані, це помилка!
Заждіть хвилину.
Ти козел! Що ти робиш?
-Ходімо. -Будь ласка, пане, це помилка.
Це все помилка.
-Я вже таке чув. -Я можу пояснити. Це помилка.
-Скільки разів я це чув? -Знаю.
-Завтра, коли побачиш суддю,
розкажеш йому. Рухайся.
-Завтра? -Зачиніть камеру.
Сьогодні неділя. Вони прийдуть завтра.
Завтра запізно!
-Як це мене стосується? -Можна мені телефон? Прошу!
Ти стаєш проблемою! Відчини.
-Моя дружина й діти… -Виходь!
Уперед.
Агов!
Прокинься, друже.
Телефонуй.
Твій телефон не працює.
Брате, зробиш послугу?
Дай мені телефон, щоб я подзвонив дітям.
Бачиш, тепер ти робиш свої проблеми моїми.
Ти марнуєш мій час.
Привіт, Морін.
Це Джозеф.
Так. Тайронів кол… друг.
Найкращий друг Тайрона.
Можна поговорити з Тай-Таєм?
Будь ласка!
Хочу повідомити про зниклу дитину. Сілінділе Нґема.
Їй вісім років.
Вона загубилася на пляжі. Ми шукали, але не знайшли.
У неї слабкий сечовий міхур…
Привіт, народе!
Стривай, Лілі. Нанді говорить.
О боже.
Лілі, ми хвилювалися.
Я була в акваріумі,
бачила акул і риб.
Дивно, але русалок там не було.
Де Джозеф?
-Він, мабуть, у Мамці Розі. -Чому?
Ти багато пропустила.
ПОЛІЦІЯ
Гаразд.
Вітаю.
Я повідомляла про зниклу дитину.
Сілінділе Нґема, ми її знайшли.
На дзвінки не відповідали, тож я прийшла.
Він казав правду.
Сестро, бачите, ваш чоловік… Ні-ні.
Він багато говорить.
-Мій чоловік? -Нанді!
-Не може бути. Тайроне! -Чудово.
Ви тут. Отже, мені не треба брати його на поруки.
Що? Про що ви?
Джозеф сказав, що його «помилково арештували».
І вирішив подзвонити вам?
Однак я рада, що ви тут.
Так, я дуже боявся спізнитися на сьогоднішню нараду.
Сподіваюся, він встигне.
Або ні.
Хай там як, добре.
Шефе.
Пані, дайте детальні письмові показання
і розкажіть, що сталося з дитиною, щоб я відпустив його.
Він не подзвонив нам.
-Не розумію. -Він думав про нараду,
-не про дитину. Нехай спить тут. -Овва.
Він має спати в камері.
-Неймовірно. -Нехай.
Що я кажу про жителів Йобурґа:
ці люди — порушники спокою.
Гаразд.
-Дякую. -Нема за що. До побачення.
Я забронювала нам літак на завтра.
Нам треба додому?
Це навіть не справжній відпочинок.
Він обрав роботу замість нас.
Він завжди так робить.
Вона ладна дати тобі тут зачахнути.
Я про твою дружину, друже.
Вона приходила?
Так, приходила сказати, що знайшла вашу зниклу дитину.
Дякувати богу.
Ви ж сказали, що я тут?
Проблема виникла, коли вона натрапила на кольорового.
Вона повернулася й пішла.
-Пішла? -Так.
Як?
Ви казали, що я намагався їй подзвонити?
Що я не зімкнув очі, думаючи про неї й дітей?
Ви ж сказали?
-Агов. Ти що робиш? -Ви сказали, що я її кохаю?
Я нікчемна людина.
-Я втрачу роботу. І дітей. -Агов, товстуне.
Забирайся звідси.
-Нумо, товстуне, забирай свою дупу. -Гей!
Позбудьтеся його! Ти забарився!
Що ти робиш? Викликаєш неповагу до мене.
-Вони не поважають мене. -Він нас дратує.
-Я в тебе кулю всаджу. -Ви зустрічаєтеся!
Що ти робиш, торкаєшся поліцейського?
Що з вами, з Йобурґа, не так? Геть!
-А вам догана. -Бувай.
ПОЛІЦІЯ ПАР ПЛЯЖНИЙ ПАТРУЛЬ ДУРБАНУ
Агов, друже.
Будь ласка, поспішаймо.
У мене купа проблем.
Ні, друже, біжи.
Хутчіш, друже! Я мушу йти. Хутко!
Дякую.
Так, діти, ми йдемо. Час додому.
Серйозно? Оце збіг!
Сядьте, поки він не побачив.
Ну-бо!
Що таке?
-Хто це? -Вона в нього закохана.
Стулися, Джуніоре.
Поговори з ним.
-І що сказати? -Просто будь собою.
Я б цього не радив.
Не слухай його. Ти ідеальна така, як є.
Просто піди.
Іди.
Привіт, Тембо.
Замо!
Ти мене переслідуєш?
Що? Ні.
Я тут із сім'єю, вирішила привітатися,
але розумію, якщо тобі так здається.
-Я цього зовсім не хотіла. -Розслабся. Я жартую.
Тому їй не слід бути собою.
То хочеш прокатитися на Beachfest?
Нанді.
Вітаю, це ви. Йдіть сюди.
Ідіть сюди.
Неймовірно!
Один із наших чоловіків сьогодні втратить роботу.
Не вірю, що все до цього звелося.
Тобто Тай-Тай і ваш Джоджо завжди були…
Командою, еге ж?
-Так прикро. -Морін.
Що ви маєте на увазі — один із них
втратить роботу?
Презентація.
Тому вони всі тут, Нанді.
Боже. Він не брехав.
То о котрій презентація?
За дві години, час пішов!
Мені треба йти.
Тайрон усю нашу сім'ю залучив до презентації.
Я в захваті, так ним пишаюся!
Нехай переможе найкраща сім'я.
-Ні хвоста, ні луски. -Ні хвоста, ні луски.
У нас проблема.
Можна мені на фестиваль?
Я знаю, у нас рейс, але, може, поїдемо пізніше?
Можемо швидко провести сімейну нараду?
-Що? -Можемо швидко провести сімейну нараду?
Будь ласка.
-Я зараз. -Авжеж.
Що?
Що таке?
-Що? -Отже, ваш тато…
Думала, він шукає виправдання, та, схоже, він втратить роботу.
У Джозефа точно є план. Він ніколи не пропустить роботу.
Я не впевнена.
Чому?
Він у тюрмі.
Я збиралася взяти його на поруки,
але так засмутилася вчора.
Це мама.
Мама.
Що ти зробила?
Це мама.
Дай мені телефон.
Чудово. Тепер вона точно нас вистежить.
У мене ідея.
Але потрібне авто. Ми…
Я нізащо не поведу цей мотлох.
Сімейну нараду закінчено?
Нам треба відчалити.
Не вірю, що роблю це.
Але в мене надзвичайна ситуація, і я мушу її розв'язати.
Може, зустрінемося в Йобурзі.
Звісно, лише на канікулах.
Так, авжеж.
Але ловлю тебе на слові.
Гаразд…
Ваші авто готові забрати вас у аеропорт.
У мене ідея.
Можна взяти одне з цих авто?
Лише на кілька хвилин.
Ні, мене можуть звільнити.
А тепер?
Поверніть за годину.
Замо, лови.
Ти хочеш, щоб я повела, після всього?
Лише так можна навчитися. Ходімо.
-Добре. -Добре.
Заплющ очі, уяви кінцевий пункт,
і все стане на свої місця.
-Бувайте! -Бувайте!
Ви кажете, вони виселилися?
Пані сказала, що вони в аеропорт.
-Не казали, о котрій рейс? -Ні.
І телефони не працюють.
-Ні, це мій зарядний. -Додайте до рахунку.
Овва! Жителі Йобурґа, боже.
Так!
Тільки не знову копи.
О ні!
Гаразд.
Сюди, пане.
Господи.
Це не те, що ви думаєте.
Я поспішаю. Сімейна надзвичайна ситуація.
Знаєте, хто я?
Так, ви поважна дорожня поліціянтка.
Ні.
Я поліціянтка, яка прославилася в соцмережах.
Я танцюю, регулюючи рух.
Це я.
-Так, це я. -Соцмережі, так?
Так.
Більше пів мільйона переглядів, десь так.
То ви в інстаґрамі й тіктаку, так?
Усюди, друже.
Позичте мені телефон, благаю.
Розрядився телефон. Це надважливо.
У мене діти в аеропорту. Вони їдуть.
Якщо полетять, я їх ніколи не побачу. Благаю.
-Їх викрали? -Ні, вони з мачухою.
Йо!
Знаєте, щодо других дружин… Вони такі неприємні.
Я знаю, бо сама друга дружина.
Знаєте що? Заждіть хвилину.
-Візьміть. -Він розблокований?
Агов, пані. Як ця штука працює?
-Натисніть кнопку. Отам. -Яку?
-Цю кнопку. -Отут? Джуніоре.
Не сідайте на той рейс. Благаю. Я їду.
Так. Уперед, пане.
-Уперед. -Ні-ні.
Не дам вам керувати цим мотлохом.
Дверей немає. Треба оштрафувати вас.
Ходімо!
Починається.
Хутчіш.
Це знову мама?
Знаєте відому поліціянтку, що танцює?
Яку? Ту, що робить Tobetsa?
Зараз справді час, народе?
Вона щойно написала мені в директ.
Джуніоре.
Не сідайте на той рейс. Благаю. Я їду.
-Увімкни ще раз. -Добре.
Таксі Мамці Розі. Гляньте!
Подзвони йому.
Це Джозеф Нґема.
Я не можу відповісти. Лишіть повідомлення.
Напиши поліціянтці й скажи тату повертатися в готель.
Не хвилюйтеся, чуєте? Я знайду ваших дітей.
Бачите, ваша дружина…
-Я її заарештую. Вона мене не знає. -Ні. Але вона…
Вона не така, сестро. Ви серйозно?
Телефон.
Ні, сестро. Кермо.
Це ваша дитина.
-Тримайте кермо. -Дивіться.
Татку, повертайся до готелю. Повторюю:
якщо дивишся це, рушай назад. Надзвичайна ситуація.
Не вбивай нас!
Убивство?
-Ні. -Це не вбивство!
Не знала, що так серйозно.
Ні. Я вимагаю бекап-копію.
-Викликаю. Прийом. -Немає потреби.
Ні.
Я знаю, ви втратили віру в поліцію ПАР.
Але я тут.
ДОРОЖНІЙ ПАТРУЛЬ КВАЗУЛУ-НАТАЛ
Номзамо, Джуніоре, Сілінділе Нґема.
Привіт, мамо.
Коли ти приїхала?
Вилетіла першим рейсом із Йоганнесбурґа,
щойно відчула, що щось не так.
Не так?
Не так? Але все… все гаразд.
Агов. Не брешіть.
Що з оком цієї дитини?
У неї алергічна реакція на фарбу для обличчя.
Пані Нґемо.
-Так. -Так.
Де він у біса є?
Я…
Знаєте що? Неважливо. Його кар'єрі все одно гаплик.
Це була робоча поїздка?
-Ні. -Ні, мамо. Ми можемо пояснити.
Не треба. Поїхали. За мною.
Ні, мамо.
Уперед!
Заждіть.
Усі…
Усі застигніть!
Ні-ні.
Чуваче, це знову ти?
Народе, вибачте.
Ти ще зможеш, любий.
Ти не лише мені брешеш, а й учиш брехати моїх дітей.
Знаєш що? Дзвоню адвокатові. Я втомилася.
-Що саме ти тут робиш? -Як ти можеш таке питати?
Як ти можеш це питати?
Я тут, щоб урятувати дітей, бо ти завжди все псуєш.
Вітаю, Доро.
Твоя правда.
Я все зіпсував.
І роками все псую.
Але я знаю, що сказав би зараз малий Джозеф.
Любий, зараз справді не час.
Він би засмутився через те, ким я став.
То чого ти не розповів нам правду?
Вибач, мені шкода. Я намагався все виправити.
Не хотів, щоб ви думали, що я вас не забезпечую.
Мені не потрібні твої гроші.
Мені потрібен ти. Наша сім'я. Я хочу сім'ю.
Серйозно?
Що в біса тут відбувається?
Пане ван Нікерку,
мені дуже шкода.
Я вам не годжуся.
Може, Тайрон і дивак,
але він знається на сім'ї значно більше, ніж я.
Гадаю, ви маєте мене арештувати
за марнування ресурсів поліції.
Вам усім час зникнути з Дурбану.
На вас чекає Йоганнесбурґ. Їдьте.
Що ти робиш?
Пані та панове, це зветься вдалою презентацією.
Ви не бачите?
Театральність і мила промова.
Навіть залучив відому поліціянтку-танцюристку з соцмереж.
Знаєте що?
Я згоден із Замо.
Ми з сім'єю багато пережили
і все одно ми тут, разом.
У мене всі докази в телефоні.
Це був найкращий відпочинок із моїм татом, і я його дуже люблю.
Ох, люба.
На що тільки не піде цей чоловік заради сім'ї?
Так.
Як туалетний папір у вас удома,
ваша сім'я завжди буде з вами.
Навіть у найгівняніших ситуаціях.
Тому й треба крутитися далі з «Крутися з нами».
Бо сім'я завжди тебе підтримає.
Ось моя презентація.
Що скажете?
Прекрасно!
Туалетний папір «Крутися з нами».
Бо сім'я завжди тебе підтримає.
Новий слоган і кампанія.
Вітання, робота ваша.
Я знав, що наш танець із папером — це занадто.
Одразу зрозумів, що це вистава.
Ні. Овва.
-Я не зможу. -Любий.
Я стільки пропустив із дітьми.
І я так більше не можу.
Моя донька буде інженером-будівельником.
Сину виповниться 12.
Мені 13.
Так.
А молодшій доньці треба перевірити сечовий міхур.
Доро,
вибач, що брехав.
Але я просто хотів мати шанс, розумієш?
Стати кращим батьком.
Сподіваюся, ти не подзвониш адвокатам.
Думаю, в тебе все під контролем.
Ні-ні.
Джозефе, що якби ти працював за власним розкладом?
Що ж, це багато роботи. Сам не впораюся.
Знадобиться Тайрон.
Ми дослухаємося до тебе.
Я думав, ви скорочуєте штат.
Якщо чесно, мабуть, лише позбудемося Джона.
Його ніхто не любить.
То що, домовилися?
Так!
-Так, домовилися. -Так!
Ідіть усі сюди.
Три, два, один…
Нґема!
-Ти слухаєш? Гаразд, ходімо. -Так.
О, крихітко
-Усе гаразд? -Так.
-О, крихітко -О, крихітко
Агов.
Люба.
Любий,
гадаю, я готова.
Готова до чого?
До маляти.
-Маля? -Маля!
Маля?
Тату.
Тату, мені дуже треба попісяти.
Тату!
-Тату! -Джозефе!
-Тату!
Тату!
-Джозефе! -Тату!
Тату!
-Тату! -Тату!
-Джозефе! -Тату!
КАТАСТРОФІЧНА ВІДПУСТКА
-Що там, інстаґраме? -Хочу послухати…
ДЖУНОСТАР
Знаєте що?
Чому б нам не полагодити шину? Разом, як родині.
О боже.
Джуніоре! Будь ласка!
А як же мій контент?
Дай сестрі. Вона зніме!
О боже, народе.
Акаунт Джуніора захоплено, народе.
НАЙКРАЩА НАЙГІРША ВІДПУСТКА
Переклад субтитрів: Ганна Волошина