Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Це Занеле.
Амбітна. Розважлива.
Сучасна жінка, якій море по коліна.
А це Анділе.
Привітний, завзятий та беззаперечно привабливий.
Справжній чоловік.
Занеле й Анділе одного засолу огірочки.
Одного тіста книш.
Одним ликом шиті.
Одним духом дихають. Ромео і Джульєтта.
Вічне класичне поєднання.
Знаєте, коли ви їх бачите, то все стає на свої місця.
Кажуть, що найкращі стосунки
починаються з дружби.
Погляньте, які вони чудові.
Уперед!
Вона спускається.
Так, люба!
Так!
Скай, спускайся, люба!
- Скай! - Скай!
Я це зробила!
- Ну звісно ж! - У мене для вас сюрприз!
Закутаймо тебе.
- Я це зробила, Челсі. - Так, Скай! Молодчинка!
Здогадайтеся, що в мене є.
Морозиво!
- Ходи сюди. Я тебе обійму. - Я допоможу.
Ні!
Тепер вона це їсть. Це твоя провина.
«Їстимеш, скільки захочеш».
Гаразд, я вже жалкую.
Врум!
- Мамо. - Привіт.
Скай з'їхала з гірки «Камікадзе».
Було страшно й весело одночасно.
Оце так. Ти така смілива дівчинка.
- Привіт, любий. - Привіт.
А що ми тобі привезли?
Що ж?
Ого.
Він неймовірний. Дякую.
- Привіт, Зі. - Мамо Джесс.
Коли люди кажуть, що не хотіли б, аби їхні чоловіки
мали найкращу подругу, я кажу, що вони не розуміють, що просто відмовляються
від безкоштовної няні для дітей.
Ого.
Я зроблю все, щоб допомогти.
Як твої справи?
Ти ж займаєшся організацією вечірки й усім іншим.
Так, усе добре. Дякую. Та я рада, що ви вдома.
Люди, маю бігти. До зустрічі, дівчата.
Бувай, тітонько Занеле.
- Бувай. Дякую. - Бувай.
Гей, подруго... Завтра побачимося?
- Я такого не пропущу. - Супер.
- Бувай. - Бувай.
- Па-па, Зі. Ще раз дякую. - Бувай.
Божевільний день.
УМДЖОЛО: НАЙКРАЩІ ДРУЗІ
РОЗДІЛ 1 НАЙКРАЩІ ДРУЗІ НАЗАВЖДИ
НАШЕ МІСЦЕ ЩАСТЯ
Ти не маєш нікого вражати.
Вра... Ти... Перепрошую.
- Ти не вражений? - Ну, я...
Я неймовірно вражений.
Оце ви постаралися, родино.
- Привіт, Зі. Що скажеш? - Ви маєте чудовий вигляд.
Ти ж знаєш Джесс. Вона так добре все робить.
Згодна.
А де мої дітки?
Челсі, Скай.
- Час іти. - Ідемо!
Дівчата... Стривай.
- Як ви? Привіт, люба. - Привіт.
- Як тобі мій лук? - Чудово, люба. Ти прекрасна.
Гаразд, ходімо. Беріть свої сумки.
Побачимося в машині.
- Сумки, вода. Ходімо. - Стривай.
А пану Дламіні це сподобається?
Звісно ж сподобається.
Сюрприз!
- З днем народження, Мкхулу. - Вітаю, Мкхулу.
Дякую.
З днем народження, пане.
Дякую. Щиро дякую.
- Я ж казав, що йому сподобається. - Не обманюй себе.
З днем народження тебе
З днем народження, дорогий Мкхулу
З днем народження тебе
Гіп-гіп, ура
Дякую, невісточко, дитя моє. Господи.
Я мріяла про чай.
Невістко!
Це дружина мого брата, панове.
Значуща жінка. Та в мене закінчилося питво.
Не принесеш ще?
Як це розуміти? А що в тебе з руками? Сам не можеш узяти? Навіщо просиш?
Ти що, не бачиш, їй не складно це зробити.
Бро, ти в курсі, що ми сьогодні тут...
Усе це... Ми зібралися завдяки дружині, про яку ти говориш.
Тобі ж не складно покласти виделку й самому піти за питвом.
Уперед, брате.
Гаразд, брате.
Можливо, колись я теж одружуся, і всі мої проблеми буде вирішено.
Ой, годі.
Гей.
- Дякую, любий. - Немає за що.
Це я тобі дякую.
Усе ідеально.
Так?
Ого.
Добре.
З днем народження. Бажаю вам ще багато років життя.
Дякую.
Ми тут сьогодні завдяки моїй дружині. Це вона все влаштувала.
Вона подумала, що буде чудово вшанувати тебе
й зібрати всю родину.
Що ж, Джессіко,
принеси ще умкомботі з дому. Я хочу випити.
Я сидітиму тут.
Так.
Пробач.
Пане.
Я хочу вас привітати.
Ого, невістко.
Що це таке?
- Це спис. - Оце так.
Господи!
Гей!
Відколи ми загубили родинний спис,
нового в нас ще не було.
Це заповнить прогалину від втраченого списа.
Дякую, невістко.
Прошу, пане.
Чому він кличе її невісткою?
Джесс...
Ти ж його знаєш. Просто не зважай, гаразд?
Зараз повернуся.
Дякую, Джессіко.
Так.
У тебе дивовижна невістка.
Ні.
Ти знаєш його занадто добре.
Вітаю.
Перепрошую, що перериваю.
Мені потрібна ваша увага.
Сібалкулу,
ми з хлопцями подумали
й вирішили презентувати тобі це.
Мій батько — сумлінний чоловік, який важко працює.
Він так любить працювати, що я впевнений,
що йому сниться його ферма, трактор, землеробство й худоба.
- Я хочу подякувати... - Гей!
Зупинися.
Ви поводитеся так, ніби вам не начхати на цю родину.
Ніби вам не байдужий мій спадок.
Коли ти закінчив школу,
одружився з білою жінкою.
Ти повернувся до родини спиною.
Ви троє стоїте тут.
І вам начхати на цю родину.
Усім байдуже на мою спадщину.
Але ви приходите сюди з козлами.
Так? Ти!
Ти б, напевно, сидів зараз у таверні,
пив би по-чорному, а вся країна насміхалася б із твого пияцтва.
Ти!
Зараз ти кажеш: «Батьку, ми привезли тобі...» Та ну!
Знаєте, діти, відверто кажучи,
через вас моя душа неспокійна.
Ясно?
Я гадав, що ви двоє,
один із вас,
подарує мені онука.
Того, хто очолив би цю родину.
Ви цього не зробили.
Ви обидва нікчеми.
Ось що я думаю.
Ось що відчуваю.
А ви, присутні тут, роззявили свої роти, ви тут, аби...
- Вимітайтеся. - Любий.
Тихо, жінко. Мовчи.
Вимітайтеся, кажу. Знаєте, що таке спис?
Забирайтеся! Геть!
У нього дві чудові онуки.
Не розумію цієї зацикленості на онукові.
Ти маєш рацію. Чому так важливо мати саме онука?
Скай і Челсі одружаться й візьмуть інші прізвища.
Він хоче продовження роду Дламіні. Це може зробити лиш хлопчик.
- То ти з ним згоден? - Звісно ні.
Просто пояснюю його думку.
Що ж, не знаю,
що ще я можу зробити.
Свято було чудове. Дякую.
Це наші з батьком проблеми,
а ти просто потрапила під гарячу руку.
Ти заслуговуєш на медаль за зусилля, які ти вклала в цю вечірку.
Дякую, Зі.
Мамо, тепер ви з татом народите хлопчика?
Любі, поспіть, гаразд?
Я розбуджу вас, як приїдемо. Відпочиньте.
З ПОВЕРНЕННЯМ! ЗУСТРІЧ ВИПУСКНИКІВ ШКОЛИ «НКАБАКАЗУЛУ»
Привіт, Клементе! Друже мій.
Маєш чудовий вигляд, подруго. Як і я!
- Гей, це... - Послухай, ти не готова.
Ні.
- Він досі крутий. - Так.
- Не може бути. - Ага.
Його історія така трагічна.
Шкода, він не всесвітньо відомий танцівник.
- Так, шкода. - Так.
Життя нас угамовує.
Та воно не зробило пару з тебе й Анділе.
Ви мали б стати Ромео і бла-бла.
- Без дітей. - Припини. А то отримаєш на горіхи.
Я?
Життя дало мені найкращого друга.
Тож...
Пропоную показати усім, що ми старішаємо, лиш якщо самі собі це дозволяємо.
Пам'ятаєте пісню «Ширше коло»?
- Люба. - Так?
Хто такий Клемент? Мене так називають.
Ми разом навчалися, а зараз він серійний убивця.
- Серійний убивця? - Так.
Що?
Не хвилюйся. Ви зовсім різні.
- Не хвилюватися? - Облиш, Лакі.
- Подивімося на Занеле й Анділе... - Так!
Так, так, так.
Тож... Гаразд, люди.
Секундочку.
Це момент, на який ви всі чекали.
Дует.
Занеле й Анділе. Також відомі як
Занділе!
Поїхали.
Дивіться.
Так, так. Гей, гей, гей.
Ага. Ага.
ДЖЕССІКА — МОБІЛЬНИЙ
Крок, крок, крок.
- Дружина. Маю відповісти. - Та ну!
Йди.
Так, любий.
Уперед, Клементе!
Слухайте, я чесно кажу. Ніколи, жодного разу.
Відданість — моє друге ім'я.
Та й що я зроблю, якщо я постійно зі своєю тінню?
- Як я можу тобі зрадити, любий? - Та годі тобі.
Ти дійсно щасливчик, Клементе. Тобі дуже пощастило.
Скільки разів я казав, що не знаю Клемента. Я — Лакі.
Так, я так і сказала.
Так і сказала.
Стривайте, поки ми не змінили тему.
Пограймо в гру. «Правда чи дія».
Гаразд. Давайте.
Правда. Я її не боюся.
- Вона сказала, що не боїться правди. - Почуймо ж її!
Між вами з Анділе щось було?
Ану ж бо!
Ви колись цілувалися? Чи, може, було щось серйозніше?
- Оце так питання. - Спекотно.
Язика проковтнула.
- Правду! - Правду!
Дитячий цьом?
Це єдине, що було між мною та Анділе.
За 20 років.
Слухай, сьогодні ти
точно її поцілуєш.
Якого біса?
- Цілуй її! - Поцілуй її, друже.
- Цілуй! - Цілуй!
Овва, стривайте. Ні, припиніть.
Ви не питали: «Правда чи дія?» Зараз не його черга.
- Ні. - Це школа?
Визнай, що ти боїшся його поцілувати.
- Чого я боюся? - Його.
- Склади губки. - Тоді поцілуй його.
Я хочу почути, як ви цілуєтеся. Починайте.
Ти його боїшся? Поцілуй.
- Поцілуй! - Поцілуй!
- Так! - Так, дівчинко!
- Обійми його! - Так.
Ось так!
Чорт.
Бляха! Ні.
Ні.
Чорт!
Гаразд.
- Алло. - Привіт.
Чому з мобільного дружини?
Бо вчора ти...
Ти викинула мій телефон в унітаз...
Я просто хотів дізнатися, як ти.
Мені телефонують. Маю відповісти. Гаразд?
Так, звісно...
Анділе! Ти не бачив мій телефон?
Що за розкладом?
Перенесла зустріч із паном Сіші на завтра. О 15:00 зустріч з архітекторами
проєкту з розширення аеропорту.
- Так. - А о 17:00
тако-вівторок з Анділе й родиною.
Скасуй тако-вівторок.
Ви ж ніколи його не пропускаєте.
- То йди сама. - Але ж...
Ось так. Спочатку тітоньці Занеле.
- Ця тобі. - Гаразд.
- Ого, що ти приготувала. - Дякую.
- Пишаюся тобою. - Має чудовий вигляд.
- Ну звісно ж. - Це для тітки Занеле.
- Вона любить рибні такос. - Так.
Гадаю, сьогодні тітонька Занеле не прийде.
- Вона не пропускає вечір тако. - Може, застрягла на зустрічі чи щось таке.
Дякую.
Я можу спробувати набрати знову.
Ні. Нехай, облиш її.
Упевнена?
Так, упевнена.
Учотирьох насолодимося вечором.
- Так! - Так.
Як родина.
- Ага. - Так!
Звісно.
Тату.
- Чому ти такий розчарований? - Так.
- Я? - Ага.
- Розчарований? - Так.
- Справді? - Так.
- А зараз схоже, що я розчарований? - Ні.
Я радий, що ми проведемо час разом.
- Гаразд. - Що ж, їжте.
- Так. - Передай мені, будь ласка...
Ні.
Ми не переходитимемо на другу фазу, поки...
Боже!
- Вибачте. - Ви...
Господи. Мені так прикро. Боже.
Очевидно, що цій прекрасній леді
не подобається колір сорочки.
Так.
Я сказала припинити роботу, поки не отримаємо всі платежі.
За сорочку. Ще раз вибачте.
- Тут же 200 рендів... - Так!
Ти мене зараз питаєш?
Гей.
Господи.
Почнемо з другого продукту.
- Просто... - Фух. Його немає.
Ненавиджу запізнюватися. Як у вас справи?
Перепрошую за...
запізнення.
У мене в лобі сталася аварія.
Це пан Сбу Сіші. Власник всесвітньо відомого Sbu's Lifestyle Village.
Так. Панове, пані.
- Пані. - Так.
- Що ж. Я можу починати? - Так.
Дякую, пані. Та...
Гадаю, ви здатні на краще.
Я можу купити вам нову.
Краще ходімо на побачення.
Вибачте, я не поєдную роботу з задоволенням.
Але гроші залиште собі.
Бувайте, пане Сіші.
Бувайте, пані.
Погляньте-но.
Коли здається, що все втрачено,
життя каже: «Тримай. Ось кістка зі столу».
Та що з нею? Хіба вона не бачить, який перед нею чоловік?
Він чудовий. Чому тобі байдуже?
Господи, ти дорого нам обходишся.
- Привіт. - Привіт.
Як на роботі?
Дякую, люба. Постав на стіл. Усе як завжди.
Занеле сьогодні відведе дітей в книжковий?
Ні, взагалі-то...
Не відведе.
Анділе.
- Що сталося? - Сталося з чим?
Із Занеле.
- Джесс, що ти маєш на увазі? - Що я...
Вона фактично зникла
після зустрічі випускників.
Я її не бачу, а раніше вона постійно була тут.
Вона завжди зайнята, коли я їй телефоную. Не відповідає на повідомлення.
А ти поводишся дивно.
Що ти маєш на увазі, коли кажеш «дивно»?
Ти віддалився.
Майже не дивишся на мене, ми не кохаємось.
Зустріч випускників тут ні до чого.
У мене просто завал на роботі.
Анділе, я не дитина, і я не дозволю дурити себе в себе ж удома.
Якого біса коїться?
Що сталося того вечора?
Нічого. Нічого не сталося.
Ми чудово й безгрішно повеселилися.
Багато випили, та й усе.
- Але Занеле... - У Занеле ще один проєкт.
Складний проєкт.
Вона на деякий час поїхала з міста.
А ще ця проблема з батьком.
Перед усіма назвав мене нікчемою.
То тебе турбує це?
Я не розумію, чому він не бачить усе хороше.
Його онучок. Тебе.
Це так тисне на мене.
Гей...
Я...
Увесь цей час я...
Я думала про найгірше, і...
Пам'ятаєш, що ти казав?
Що ми говорили, коли одружувалися?
Так?
Я сказав, що є лише я і ти.
Лише я і ти.
Ми знаємо, що ти маєш, і це найголовніше.
- Розумієш? - Так.
Ми домовилися
не порушувати питання дітей.
Але...
- Але... - Але...
Як щодо того...
- ...аби просто попрактикуватися? - Зрозуміло.
Гаразд.
Добре.
- Діти. - Чорт. Гаразд.
Гей.
Я тебе кохаю.
А я кохаю тебе.
РОЗДІЛ 2 НАЙКРАЩІ ДРУЗІ?
Ні.
ТІНДЕР — СБУ
Привітики.
ПАЛКИЙ ДІЛЯГА
НЕ ХОЧУ ДІТЕЙ, ТОЖ НЕ ПІДІЙМАЙМО ЦЮ ТЕМУ.
Ніяких дітей.
Бонус.
Професійні стосунки.
І як тобі життя торговця?
Знаєш, брате, набагато краще, ніж у тебе.
- Дякую. - Глузуєш із мене.
Дякую. Ой, щиро вдячна.
- Та годі. - Ага.
Цього разу я дійсно облажався.
А чого ти очікував? Ми ж говоримо про Занеле.
Ми говоримо не про Занеле, а про мою найкращу подругу.
Найкращу подругу?
Знаєш, чому кіт не може ужитися з мишею?
Бо він пам'ятає, що мишей їдять.
У тебе не може бути найкращої подруги. Кажу тобі це роками.
Пам'ятаю, як ти вперше привів Занеле додому.
Які щасливі були наші батьки.
Усі бачили, що ви підходите одне одному. Ви створені одне для одного.
Я вже мовчу про Сібалкулу. Боже.
Він так її полюбив, що називав невісткою. І досі так її називає.
- Знаєш чому? - Ну?
- Щоб мене позлити. І все. - Це не так, брате.
Не зрозумій неправильно.
Ми любимо Джессіку, вона наша родичка, та... ой.
Видно, що вона не зовсім вписується в нашу родину.
Стривай, ти ніколи не думав, що було б, якби твоєю дружиною була Занеле?
Вона крутилася у дворі Сібалкулу...
Ніколи про це не думав? Тільки чесно.
Мою дружину звати Джессіка.
Я хочу сказати, брате, що, можливо, нам варто прийняти те,
що ти одружився не з тією людиною.
Бачиш цього маленького хлопчика?
Його звали...
Денні. Ти вмієш читати?
Челсі, Скай.
Тітко Занеле.
Привіт. Боже!
- Дівчата. - Тітонько.
Я так за вами скучила.
Привіт, давно не бачилися.
Подумав, що ти можеш бути тут.
Ми приготували для тебе рибні такос, але...
Вибач, Скай.
Я забуваю англійську, коли розмовляю з вами.
- Ми приготували... - ...рибні такос для тебе.
Справді? Боже, тепер мені соромно.
- Ви ж знаєте, як я люблю рибні такос. - Наступного разу ми знову їх приготуємо.
Гаразд, дівчата.
Там у кутку дядько Звелі читає казку.
- Хочете послухати? - Гаразд.
- Па-па, мої янголятка. - Бувай.
Гей, а діти справді можуть присоромити.
Лиш один вівторок без тітки Занеле...
І вони забули зулу. Розмовляють фанагало.
Ти теж маєш учити їх зулу.
- Вони мене не слухають. - Так.
Бо ти їх балуєш.
Як і всі тати балують доньок.
Річ у тім, що з дівчатами...
треба дуже обережно.
Слухай, я помітив,
що ти уникаєш мене від зустрічі випускників.
Після того, що там сталося.
Анділе, забудьмо,
що між нами тоді сталося.
Гаразд.
Чому б нам усе не забути й знову стати кращими друзями?
- Саме так. - Так.
- Ну ж бо. - Господи.
Я так за тобою скучила, друже.
Не так, як скучив я.
Почалося.
Знову «найкращі друзі». Та де там.
Казочка.
Я скучила.
Одна, дві, три...
- Боже. Привіт, любий. - Привіт.
- Як ти? - Добре.
- Як пройшло? - Чудово.
Та нам потрібне місце для ще однієї людини.
Для кого?
- Ось вона. - Привіт, Джесс.
Занеле. Привіт, як ти?
- Чудово. А ти як? - Усе добре.
Я вже на мить подумала, що ти нас розлучила.
Хто розлучається?
Ніхто. Я жартую. Це жарт.
Я ніколи не жартую, та...
- Сідай. У мене є... - Звісно.
...ще одна тарілка. Челсі — туди. Скай, ти тут.
- Ось. - Дякую.
Так.
Який чудовий сюрприз.
Зі, прочитай молитву.
Ну звісно ж.
- Добре. Руки. - Гаразд.
- Челсі! - Заплющуйте очі.
Добре.
Господи, дякую за їжу, що ми маємо.
Дякую за родину Дламіні.
Благаю, будь з ними, хай вони будуть разом.
Хай завжди кохають одне одного. Зараз і завжди. Амінь.
Амінь.
Я весь день чекала на обід.
Ну тоді їж.
- Як у старі-добрі часи, так? - Ням.
Так. Передайте салат.
Добре.
- Зелений. - Тримай, Скай.
Жах, я дала цим дивним думкам знову проникнути в мою голову.
Пройшло стільки часу, та...
він дивно поводився після зустрічі.
А ти зникла, і я подумала...
Так, я давно це подолала.
І я знаю, ти бажаєш нам лише найкращого.
Цій родині.
Тож
дякую, що терпиш усі мої дурні страхи.
Звісно.
Я тут згадала, що в мене сьогодні побачення.
Вибач, мушу тебе покинути.
- Побачення? - Так.
Не переживай.
Удачі.
Дякую.
Я сподіваюся, ти знайдеш чоловіка.
Погано, коли така розкішна жінка так довго одна.
Так. До зустрічі, Мамо Джей.
Так, це останні.
Дякую.
А що сталося з Занеле?
У неї побачення.
Сподіваюся, їй пощастить. Бо мені вже її шкода.
Так. Я теж на це сподіваюся.
Допоможи з тарілками, будь ласка.
- Займися четвертим столиком. - Так.
О, мадам.
Бачу, ваша пара вас продинамила.
І вирішили мене переслідувати?
Можу сказати те саме.
Але ж...
Ой, це ж ваш заклад.
Досить сидіти в цих додатках.
Дайте мені шанс повести вас на побачення.
- Звідки знаєте, що я ними користуюся? - Побачив ваш профіль і свайпнув праворуч.
Ого.
Я так довго чекав на ту,
яка підійде мені по всіх пунктах.
Може, МаКебекулу, даси мені шанс,
щоб я показав, що маю на увазі?
Обіцяю, я не розчарую.
А якщо розчаруєш,
заплатиш за мій згаяний час.
Із грошима проблем немає.
- Стоп... - Я дам тобі аванс.
Залиш його собі.
Ого.
Гаразд.
Якщо мені не сподобається побачення,
я отримаю твої будівельні контракти на наступні п'ять років.
Згода?
Я знала, що ти забагато базікаєш. Можна повторити?
Боже.
Згода.
- Стривай, що? - Якщо не будеш вражена,
отримаєш усі мої будівельні контракти на наступні п'ять років.
За тобою приїде машина.
Не хвилюйся, у мене є машини.
Дай їм відпочити.
А мені — трохи тебе вразити.
Від цього залежить мій бізнес.
Ну гаразд, пані.
Це за мій кошт.
- Насолоджуйся. - Добре.
Що це? Чим я можу вам допомогти?
Я вас відвезу, пані.
Відвезете? Я не замовляла таксі.
Сбу попросив вас відвезти. Їдьмо.
Нам треба буде зупинитися на стоянці таксі.
Сбу?
А куди конкретно ми їдемо?
АНДІЛЕ — ПОДІЛИТИСЯ ЛОКАЦІЄЮ
Гей, у мене тут є холодне.
Бро, сьогодні фінал.
На кого ж ти сьогодні поставив?
Очевидно ж. Коли Motaung вигравали?
Бро, мені цікаво, де це Занеле.
Бо в цьому ми покладаємося на неї.
Занеле?
Занеле.
Бро, вона на побаченні.
На побаченні?
Нтомбі сказала, що ти іноді до неї навідуєшся.
Не тримає язика за зубами. Як вона могла розповісти?
А як не розповісти? Я її брат. Як таке приховати?
М'ясо горить.
Припини. У чому проблема? Хочеш, аби нас вигнали?
- Бізо. Сподобалася поїздка з леді? - Вітаю. Так.
- Добре. - Так.
Гаразд.
Щось ти не радісна.
Не пригадуєш нічого про поїздки в таксі?
Поїздка в таксі, чотири людини на місце?
Затиснута на задньому сидінні, мрієш про велике.
Про те, як придбаєш першу машину.
І перший будинок.
Багато мрій з'явилися саме в таксі.
Ну гаразд, переконав.
Ти на мене злишся.
Так, ні, знаєш...
Через тебе я згадала часи, коли в мене не було нічого.
Так. І я подумала,
що в житті треба бути вдячним за все, що маєш.
Це добре.
Дозволь зачинити двері.
І ходімо всередину.
- Бізо. Дякую, брате. - Прошу.
Тут я живу.
Так.
Він гарно з тобою обходився?
Так, усе добре.
Поки я розповів би тобі історії всіх цих фотографій,
уже б і сонце сіло б, чесно.
Я не хочу бути тут, коли воно сяде.
Яка історія стоїть ось за цим? Хто ці люди?
Гаразд.
- Це моя родина, у якій я виріс у Мбумбулу. - У Мбумбулу?
Так. Там я виріс,
а сюди мене привело навчання. Університет.
Ого. Я теж із Мбумбулу.
Мої рідні й досі там, та я не дуже часто їх бачу.
А я до своїх їжджу щовихідних.
Немає нічого важливішого за родину.
У тебе там діти?
Діти? Ні, я не маю дітей.
У тебе в профілі вказано, що ти не хочеш дітей.
Ти вже бачила мій профіль?
Тобто праворуч ти не свайпнула.
У тебе є дружина?
Ні.
У мене немає дружини.
Хто знає, усяке буває.
Можеш питати, що завгодно, я не проти.
- Покажи мені бабусю. - Добре.
Це ж ти, повнощокий.
Я хочу знати, коли в нашій родині з'явиться справжня дружина.
А й справді.
Нтомбі, поговори з цією мавпою.
Ти не чуєш? Я сказав, що це не смішно. Припини.
Чому злишся, якщо ти з нами не згоден? Га?
Ти теж не вмієш мовчати.
На жаль, я достатньо наговорила брату.
Брате, роби те, що хочеш, а ми тебе підтримаємо.
- Ми тебе підтримаємо... - Що таке?
Щасливий ти — щасливі ми. Та якщо захочеш змінити думку...
Тоді, бро, ми теж це зробимо.
Схоже, я переміг.
Ти наче не розчарована.
Поки не радій,
ще не вечір.
Гаразд. Я тебе почув.
Занеле.
Щойно з відділу надійшов лист про неоплачені рахунки.
- Я розберуся. - Гаразд.
Стривай, Сліє.
На міський ніхто не телефонував?
Танді перенаправила б дзвінок.
Так, звісно.
- Дякую. - Так.
Занеле Кебекулу. З ким я розмовляю?
Ого, вже забула про мене?
Я думав, я не з тих, кого легко забути.
Припини. Я теж сиджу тут, ледь можу працювати, думаю про тебе.
Я теж про тебе думаю, люба.
Ніяк не йдеш із голови.
Я цього й не хочу. Хочу, аби тобі було там зручно.
Я твій дім.
Справді?
То що вона каже, як справи?
Ми майже не спілкуємося. Вона мене ігнорує.
Мабуть, зайнята ним.
А я думаю, роботою.
Вона раніше не приводила хлопця, мабуть, усе серйозно.
- Не знаю. - Тримай.
Хіба так може бути? Вони ледве знайомі.
Вони зустрічаються мінімум півтора місяця.
Ти перебільшуєш. Усього п'ять тижнів.
Це те ж саме.
Не знаю.
Особисто мені здається, що це занадто швидко.
А якщо цей хлопець просто полює за її грошима?
Боже, Анділе.
- Гей. - Що?
Не будь песимістом. Упевнена, він чудовий. У Занеле...
гарний смак.
Мабуть, це вони.
- Давай візьму це. - Ми відчинимо.
Гаразд.
Дякую, Скай. Це дуже смачно, справді.
Я раніше не їв тако.
І нервував.
Нервував через такос?
Я казала дядьку Сбу, що нервувати не варто.
Може, подумаєш про те, щоб додати такос в меню?
- Може, стануть хітом. - Так.
- Лиш якщо їх готуватимуть, як Скай. - Ці розбиратимуть швидше.
Я не думаю, що такос — їжа для таверни.
Ти ж цим займаєшся? Тримаєш місце, де люди п'ють?
У мене лаунж-бар.
А ти чим займаєшся?
Зазвичай це працює так:
на питання відповідає новий хлопець.
Дівчатка.
Час купатися. Давайте. Ходімо.
- Попрощайтеся. Побажайте добраніч. - Добраніч.
Щиро дякую, Скай.
- Приємно познайомитися. - Рада знайомству.
Так краще. Пригощайтеся.
- Їжте. Насолоджуйтеся. - Щиро дякую.
Я гадав, ми спілкуємося. Та, схоже, усе виходить з-під контролю.
Любий, Анділе працює на уряд...
Я вмію відповідати сам. Не переживай.
І як тобі робота на уряд? Подобається?
Так, досить добре.
Подивимося.
Я не тягаю ящики весь день.
Не витираю та не прибираю блювотиння п'яниць.
Ого, Анділе.
Взагалі-то, я не тягаю ящики. Я власник закладу.
Добре, я...
Любий, гадаю, нам варто піти. Що скажеш?
Так, гаразд.
Ще є десерт. Джессіка приготувала твій улюблений.
Будь ласка, заводь машину. Я попрощаюся з дівчатами.
- Добре. Попрощайся за мене теж. - Добре.
Передай дружині подяку за смачну їжу.
Добре.
- Я заводжу машину, люба. - Гаразд.
Якого біса?
- У чому річ, Анділе? - Ти про що?
Ти забув, як щойно поводився?
- Що не так? - Він мені не подобається...
- Ти його не знаєш. - А ти?
Ти його знаєш, Занеле?
Анділе, у чому проблема?
Я закоханий у тебе.
Маячня якась.
- Я серйозно. - Ти про що?
Про те, що між нами було.
Це не помилка.
Анділе.
Я роками була п'ятим колесом для вас із Джесс.
Зараз про мене піклуються й роблять мене щасливою, усе для мене.
Ти раптом мене полюбив?
Подруго...
те, що сталося тоді,
на зустрічі випускників, не було помилкою.
Це був знак. Бо я ніби зайшов у глухий кут.
Що більше я себе питав, то чіткіше розумів...
Тільки ти мене доповнюєш.
Я тебе кохаю.
Гаразд.
Ти просто відчуваєш загрозу. Постраждало твоє его.
Мої почуття до тебе його не стосуються.
- Я йду. - Куди ти йдеш?
До нього?
Хто він, бляха, такий?
Твоя дружина зараз купає ваших дітей!
Перестань намагатися зруйнувати цю родину.
І не намагайся зруйнувати мої стосунки.
Заради чого?
Помилки, яку ми скоїли, коли напилися, і твого пораненого его?
Ні, друже.
А як же діти, Занеле?
Не смій.
Сбу знає, що ти не зможеш народити дітей?
Сбу не хоче дітей.
Занеле.
Занеле, послухай.
Ти чудовий бос,
адже тебе запросили на весілля доньки.
Та годі.
Просто не можеш сказати, що я лояльна?
Та й весілля організувала моя подруга.
Твоя подруга?
- Чудово. Вона молодець. - Скажи?
- Вона дійсно молодець. - Так.
- Правда ж?
Ти теж сьогодні дивовижна.
Це не моя сильна сторона, але...
- Привіт. - Привіт.
Ви чудова пара.
- Ідеальна. - Я надеру тобі зад.
Сбу Сіші.
Це Лету. Моя давня подруга.
- Радий знайомству, пані. - Я теж рада.
Що ж, насолоджуйтеся.
Сподіваюся, що скоро
ви станете моїми клієнтами.
Побачимося всередині.
Її новими клієнтами.
Я теж не можу дочекатися, коли ти станеш пані Сіші.
Так.
- Припини. - У нас буде ціла футбольна команда дітей,
які просто радітимуть на подвір'ї.
Сбу, я думала, ти не хочеш дітей. Це написано й у твоєму профілі.
Що?
«Не хочу дітей, тож не підіймаймо цю тему».
А, це... Ні, це старий профіль.
Тоді я був сконцентрований на запуску й налаштуванні бізнесу.
Тобто...
Це не означає, що нам зараз потрібен малюк.
Та колись ми маємо створити сім'ю.
Гаразд... Я так не можу.
Ти мені збрехав, Сбу.
Казав, не хочеш дітей. Тепер хочеш.
Про що ще ти брехав?
Люба?
РОЗДІЛ 3 КАЗКА!
Опускаємо вниз.
Немає нічого болючішого за розрив,
який ви самі спровокували.
Навіть якщо в той момент ви вважали, що це правильно.
Проте він усе одно вас спустошить, бо це невимовний біль.
Джесс, вибач.
Благаю, поговорімо про це.
Занеле моя давня подруга.
Я її люблю, та не кохаю...
Не бреши мені!
Я не брешу.
Присягаюся.
Я тобі вірила.
Ти казав, що ви лише друзі, і я тобі вірила.
Так і є. Тобто...
Було.
Те, що трапилося, жодним чином не стосується тебе чи дітей.
Мені не подобалося те, ким я був.
Я думав...
що роблю недостатньо. Що мене недостатньо.
На зустрічі випускників
я напився й мені захотілося стати кимось іншим.
Я дав рідним вплинути на почуття.
Я все зіпсував. Це була помилка. Дурна помилка.
Джессіко, ти моє все.
Ти й діти —
мій світ.
Джессіка.
Усе гаразд?
Припини цей цирк, Занеле. Я все знаю.
Знаєш? Що сталося?
Ти трахалася з моїм чоловіком.
Ось що сталося.
Чесно, я не...
Мені начхати, Занеле!
Я тут не задля вибачення чи твоєї версії подій.
Я лиш хочу...
Я хочу дещо знати.
Що завгодно.
Ти його кохаєш?
Що?
Ти кохаєш його, Занеле?
Хочеш із ним бути?
Ні. Це була помилка.
Нічого не значило.
Руйнування моєї родини нічого не значить?
Я кохаю Анділе.
Та я з тобою не змагатимуся.
І не налагоджуватиму те, що ти зіпсувала,
щоб потім ти прийшла й знову все знищила.
Якщо це нічого не значило...
Дивися на мене!
Якщо це нічого не значило, як ти кажеш,
тримайся, бляха, якнайдалі.
Не дзвони.
Не пиши.
Не приходь у мій дім.
І не зустрічайся з моїми дівчатами.
Залиш мою родину в спокої.
Благаю, Занеле.
Гаразд.
Я серйозно.
Обіцяю.
Пішла ти.
До біса тебе.
Усе гаразд?
- Точно? - Так.
Ти молодчина.
Біжи до мами.
Це було чудово.
Ти це зробила!
Ходи.
- Ну як? - Добре.
- Так весело. Ти підготувала сестру? - Так.
Твоя сестра з'їжджає.
- Підемо до неї? - Скай!
Сказав їй на мене почекати.
- Уперед, Скай! - Давай, Скай!
Так!
- Можна мені мильні бульбашки? - Ні. Ти для цього задоросла.
Ба більше, в тебе є ті рожеві з блискітками, пам'ятаєш?
- Морозиво! - Ті, що з головою поні?
Так, вони, а потім Челсі загубила свої,
а я не змогла їх купити.
- Пам'ятаєш? - Мамо, можна мені шоколадного морозива?
Так.
Минулого разу тітка Занеле купила останнє з чорницею.
Може, сьогодні спробуєш щось нове?
- Шоколадне? - Так, шоколадне.
- Два шоколадні морозива. - Так.
- Хочеш щось? - Ні, дякую, люба.
- Скільки? - Дякую, мамо.
- Будь ласка. Скільки? - Тридцять рендів.
Тридцять?
- Тримайте. - Щиро дякую.
Прошу. Гаразд.
- Ходімо. - Дякую.
Дивіться сюди. Так.
Чесно кажучи, все просувається добре.
А ще я вжив деяких заходів, щоб ми знову йшли за графіком.
Я бачу. Усе дійсно чудово.
Занеле, усе добре?
Так, усе гаразд.
Точно?
За 15 хвилин у вас зустріч.
- Занеле! - Охорона!
Маю гарні новини й гарні новини для вас.
- Чудово. - Так.
- Сьогодні потрібні лиш гарні новини. - Із щиколоткою нічого серйозного.
Просто розтягнення.
А ще, юна леді, потрібно,
щоб ви відклали відвідування об'єктів.
- Так. - Добре.
- Гаразд. - Добре.
А яка ще новина?
Ти вагітна?
Я буду тіткою?
Я на третьому місяці.
Добре. Перший триместр позаду.
Я не знала Сбу три місяці тому.
Перепихон з Анділе?
Це його дитина.
- Ти її залишиш? - Що?
Ти ж ніколи не хотіла дітей.
Бо я думала, що не можу народити.
Сенс хотіти те, що не можеш мати?
Що робитимеш з ситуацією з Анділе?
У нього своя родина. А це — моя.
Ти йому не скажеш?
Сама виховуватимеш її?
Та я ж усе одно буду тіткою?
Я можу допомогти?
- О, Дламіні. - Сбу.
- Дламіні, твій борг складає 2 400 рендів. - Ой, Сбу...
Не жалійся, заплати. Я втомився від твоїх ігор.
Бачиш цих людей? Це мої клієнти.
Добре їх обслуговуй. Зрозуміло?
Привіт, Сбу.
Можна з тобою поговорити?
Наодинці.
Будь ласка.
Сбу, одразу до діла.
Я була підлітком,
коли лікарі сказали, що я не можу мати дітей.
Обираючи партнерів, я обирала тих, хто не хотів дітей.
Це одна з причин, чому я обрала тебе.
Але...
на весіллі, Сбу,
коли ти сказав, що хочеш дітей,
я злякалася.
Я не знала, що робити. Тому й втекла.
То...
Та дещо сталося, Сбу.
Я вагітна.
Ти що? Ти вагітна?
Ти...
- Ти вагітна? - Я вагітна.
Наша дитина?
Наша диво-дитина.
Я стану батьком. Я?
Гей, усі. Відсьогодні кличте мене татусем.
Бо в мене буде дитина.
У мене буде дитина.
МаКебекулу.
Добре, розслабтеся.
Що ти там робиш?
Гей, дитинко?
Ти там у футбол граєш.
Привітик.
Занеле.
Анділе.
Привіт.
Радий тебе бачити. Я не...
Так, гаразд. Привіт...
- Усе добре? - Так.
Ого.
- Ти вагітна? - Так.
Вау.
Пробач, просто думав,
що ти не можеш мати дітей.
Знаю, це диво.
Вітаю.
Дякую.
То
на якому ти місяці?
На шостому.
- На шостому. Ого. - Так.
Шість місяців.
Зробив би що завгодно, щоб повернутися на шість місяців назад.
- Єдина константа — це зміни. - Так.
Шість місяців тому...
Ми ходили на зустріч випускників.
Занеле.
Ти носиш мою дитину?
Занеле.
Анділе, благаю, не роби того, про що ти думаєш.
Чого саме?
Чому зі мною не поговорила? Змовчала.
Як? Це ти розповів своїй дружині й зруйнував наші життя.
Гаразд.
Добре, слухай. Я тебе благаю.
Я знайшла все, чого будь-коли хотіла.
Занеле, ти вагітна моєю дитиною. Навіть нічого не кажи.
У тебе є власна родина.
І я знайшла свою.
Зосередься на ній.
- Привітик, люба. - Привіт.
Привіт! Боже. Як ти?
Привіт. Як справи?
Давай, Челсі! Уперед!
- Так. - Ні.
Любий.
Ти знав, що Занеле вагітна?
- У тітки Занеле буде дитина? - Хлопчик чи дівчинка?
Скай, візьми вам із сестрою морозива.
- Поїжте в кімнаті, гаразд? - Так!
- Ура! - Морозиво, ням-ням.
Як?
Я не бачив Занеле з...
Я навіть не знав.
Вона вагітна й транслює бейбі шауер онлайн.
Ну звісно ж. Вона завжди була для мене надто показною.
Ого.
- Оце так. - Хочеш подивитися?
Та ні, не хочу.
- Гаразд. - Я хочу
прогулятися й подихати свіжим повітрям.
- Звісно. - Добре.
- До зустрічі. - Бувай.
Що ж.
Я зібрала вас не лише для того, щоб відсвяткувати скоре народження дитини.
А й для того, аби дізнатися стать.
Тож...
Дитинко, це для тебе.
Догори дриґом.
Гаразд. Один, два, три.
Це хлопчик!
Спадкоємець.
Мій хлопчику.
Обіцяю, я зроблю все можливе, щоб добре тебе виховати.
Дякую, що зробиш мене батьком.
Дякую, кохана.
Це хлопчик!
- Вітаю. - Щиро дякую.
- Я зараз повернуся. - Добре.
- Занеле, треба поговорити. - Що ти тут робиш?
- Чому ти не сказала, що це хлопчик? - Що?
Ти ж знала, що я давно хотів хлопчика.
- Анділе. - Ти носиш мою дитину.
Я не дозволю її виховувати іншому чоловіку.
- Це мій спадкоємець. - Гей. З глузду з'їхав?
Гаразд, звісно.
Я хочу свою дитину.
- Не роби цього. - Якісь проблеми, люба?
Усе гаразд?
- Так, ти ж бачиш. - Я з нею говорю.
Тебе це не стосується. Це між мною, Занеле...
й нашою дитиною.
Що? Повтори.
- Це не стосується... - Слухай.
Ти не можеш верзти дурниці про мою дружину й дитину. Не тут.
Це моя дитина.
Ідіоте, це моя дитина!
Моя дитина!
Він що, дурний?
Хлопці, ні!
Анділе!
Припиніть! Обидва, досить!
Так!
- Реванш? - Мамо, усе гаразд?
Мамо?
- Як ти? - Як ти?
Усе гаразд. Так.
- Ну добре. - Добре...
- Реванш? - Реванш.
Я... Я скоро буду.
У чому твоя проблема?
Він говорить правду?
Це правда?
Не мовчи.
Правда, що він — батько цієї дитини?
- Т... - Кажи!
Так, це правда.
Діти заснули.
Що ти скажеш їм, коли вони запитають про мене?
Я не хотів, щоб так сталося, Джессіко.
Я не дозволю
робити з мене ідіотку, Анділе.
Ти вже й так це зробив.
- Ми ще можемо все виправити. - Як?
Полігамією? Для мене це не нормально.
Я не кохаю Занеле. Я кохаю тебе.
Ні, Анділе, ми це вже проходили.
Досить.
Благаю.
Вона хоч народить тобі сина.
Джесс.
Можеш домовитися про вивіз решти речей
у дні, коли дівчата в школі.
Гей.
Якби ти сказала чесно,
ми б придумали, як із цим впоратися, люба.
Але...
Я ніколи нікого не кохав так, як тебе.
Та мене ніхто й не розчаровував так,
як ти.
Моє серце розбито.
Ти справді його розбила.
Сбу...
ЕПІЛОГ ТРИ РОКИ ПО ТОМУ
- Ось тато. Стій тут. - Дай-но тебе витерти.
Стій, щоб він міг тебе витерти.
- Спочатку обсохни. - Любиш бульбашки
й футбол, га?
- Обсихай. - Футболка.
- Він не завдавав клопоту? - Жодного.
- Можна покупатися останній раз? - Хочеш ще?
- Гаразд, Мкхулу тебе відведе. - Так, відведу.
Усе гаразд, сину?
Так, усе добре, тату.
Хіба не ти казав,
- що чоловіки не плачуть? - Так. Саме так.
Дякую, хлопчику мій.
Щиро тобі дякую.
Це всі?
- Ще один? - Стук-стук.
Привіт.
Дивися, хто прийшов.
- Привіт. - Привіт.
Привіт, любий.
Що там? Знову?
- Ого. Приберімо. - Треба скласти кульки.
- Як він? - Ми чудово провели час.
Так?
Тато передавав вітання.
Дитяча сумка.
Вона за тобою. Я вже все склав.
Так добре прибрав, мій хлопчику.
Вау.
Гаразд.
Вибач.
Ось ще одна.
Дякую.
Ходімо. Попрощайся з татом.
- Ще одна. Так. - Ще одна? Складай її.
Склав.
Ось так.
- Па-па. - Так.
- Скажи: «Па-па». - Па-па, синку.
Ходімо. Бери свої кульки.
Ходімо.
- Наш хлопчик. Побачимося наступного тижня. - Па-па, синку.
Я дам тобі сік, коли дійдемо до машини.
Занеле.
Що таке?
Увесь час...
це мала бути ти.
Я мав обрати тебе, Занеле.
Бувай, Анділе.
Бувай, Занеле.
Ось так.
Добре.
Ми йдемо нагору.
Візьми слоника.
- Не впади. - Добре.
Тримай, кидай їх назад. Оп.
Знаєте, стосунки вас випробовуватимуть.
Це очікувано.
Найбільше у стосунках мені подобається, що коли ви на щось майже не очікуєте,
вони такі: «Тримай.
Це тобі подарунок. Справжнє кохання твого життя».
От уже ці стосунки!
Переклад субтитрів: Дарина Попова