„VÁLKA KONČÍ JEN PRO MRTVÉ.“ GEORGE SANTAYANA
SOVĚTSKÝ SVAZ. DNĚPERSKÁ FRONTA, PODZIM 1943
OSM MĚSÍCŮ PO STALINGRADU JE WEHRMACHT VŠUDE NA ÚSTUPU.
Ústup!
Pohyb!
Zaujměte pozici za mostem!
-Za mnou. Rychleji! -Rychleji!
Rychle!
Zpátky!
Ústup!
Zpátky!
Pohyb!
Zaujměte pozici!
Druhý sled doprava, zaujměte pozice. Běžte!
Pane veliteli! Naše jednotky se stáhly.
Pane poručíku, máme taky ustoupit?
Pane poručíku!
Keiligu, už jdou?
Jsou tady.
T-34! Vidím je!
600 metrů, zaměřen.
Odjištěno!
Vydejte rozkaz, pane poručíku!
Philipe!
-Pal! -Pozor!
Zásah. Zneškodněn.
Nabito!
-Uprostřed! Střelci! -Kulomet, pal!
Vpravo je další tank!
-Zaměřen. -Pal!
Pozor!
-Zásah. -Taky zneškodněn.
-Nabito! -Kulomet pal. Pokračovat.
Zneškodnili jsme dva vpředu a zahradili přístup.
-Pryč odsud. -Pal!
Pozor!
-Philipe, slyšel jsi? -Nabito!
Můžeme ustoupit.
-Pal! -Pozor!
-Nabito! -Je jich pořád víc.
O půlnoci vyhodí most.
To je za pět minut.
-Ještě máme čas. Pal! -Pozor!
-Musíme pryč. -Zbývají čtyři a půl minuty!
-Čtyři a půl! -Most má 600 metrů.
Protitankový kanón na 12. hodině!
-Musím nabít. -Pal!
Přebírám.
Pozor!
Nabito!
Jsme sami a nezbývá nám čas, Philipe.
Vydej rozkaz!
Vydej rozkaz, Philipe!
Pozor. Ustoupit. Čmeldo, zpátky přes most.
Provedu.
Jeď, Helmute!
Dělej.
Zbývají čtyři minuty. Čtyři minuty!
Čmeldo, šlápni na plyn.
Nestihneme to!
Přestali nás sledovat. A už nestřílejí.
-Vědí, že za chvíli vybuchneme. -Dokážeme to.
Iljušiny.
Neublíží nám.
-Pane veliteli! -Hoříme.
-Kape to! -Prochází to poklopem!
Prochází sem oheň!
-Hořím! -Jeď, Helmute! Jeď!
Všechno hoří!
Jeď, Helmute, nezastavuj! Jeď!
Jeď, Helmute! Šlápni na plyn!
Myslím, že to dokážeme, Philipe! Dokážeme to!
Jsme sami a nezbývá nám čas, Philipe.
Vydej rozkaz!
Iljušiny.
Hořím!
Jeď, Helmute! Jeď! Šlápni na plyn!
Kdy tam budem?
TAJNÉ
„Operace Labyrint.“
PŘIVEDE PLUKOVNÍKA VON HARDENBURGA S TAJNÝMI DOKUMENTY
„Osobní rozkaz... Samostatně...“
„Von Hardenburg...“
Paul?
Kde jsou brýle?
Kluci, pusťte plyn.
No tak, zvedni to. Sakra.
Pane poručíku, vítejte zpátky.
Díky, Christiane.
-Mužstvo! -Pane poručíku.
Pane poručíku.
Veliteli.
Jak je na tom náš Tiger?
Potlučený a odřený.
Ale v pohotovosti.
Dobře.
A vy?
Taky tak. Pár škrábnutí a spálenin. Nic vážného.
Nové rozkazy?
Bohužel ano.
Podle plukovníka Richtera musíme vyrazit dnes.
-A co dovolená? -Zrušena.
-Dnes? -Dnes.
Kam?
Zpátky na východ, přes Psel.
-K Ivanům? -Doprostřed.
Do země nikoho.
Máme rozkaz zjistit, kde se nachází plukovník von Hardenburg,
a přivést ho zpět.
Von Hardenburg? Myslel jsem, že je mrtvý.
To jsem si taky myslel.
Ale o nás si to leckdo myslí taky.
-Která jednotka nás doprovodí? -Žádná.
Úkol je přísně tajný.
Pravděpodobně se nachází v jedné z našich pevností
-východně od Nového Jaru. -Sakra.
-Proč zrovna my? -Rozkaz je rozkaz.
Kdybychom to měli vědět, řekli by nám to.
Ale jediný Tiger, to je...
Nejspíš jsou přesvědčeni, že jsme jediní, kdo to dokáže provést.
Uveďte vozidlo do pohotovosti.
Jedeme, chlapi.
Jedeme.
Liščí noro, zde Vlk, na 48 hodin vstupujeme do labyrintu.
Konec.
Helmute! Oheň!
Nejlepší tank na světě,
a řidič nemůže ani vystrčit hlavu, natož něco vidět.
A na vás, hajzlové, svítí sluníčko.
Projektanti dobře věděli, jaké zrůdy máme za řidiče!
Von Hardenburg?
Zůstal ve Stalingradu se Šestou, když nás stáhli.
Je zázrak, že přežil poslední bitvy.
Slyšel jsem, že si usekl ruku.
To jsem taky slyšel.
Pohřbily ho sutiny fabriky na traktory.
Zasekla se mu tam ruka.
Po pěti dnech
si ji uřízl nožem.
Aby přežil.
Říkal jsem ti to.
Helmute, pořád mám tvůj zapalovač.
Ale teď je můj.
Jestli přežil, tak musí být ruský špion.
Proto ho asi chtějí zpátky.
Podle všeho se vyhrabal ze sutin
a nějaká mladá žena se nad ním slitovala a schovala ho u sebe.
Pak se dostal zpátky k nám převlečený za sedláka.
A pak ho odlifrovali zpátky na frontu?
S jednou rukou?
Je mi ho skoro líto.
Teď lifrujou nás, abychom ho přivedli zpátky.
Čím dál tím víc mi přijde, že to bude špion.
Štábní důstojníci jsou všichni jednorucí kouzelníci.
Proč jim na něm tolik záleží? Že je to nějaký „von“?
Podle operačního rozkazu pracoval na tajném plánu ústupu.
Se všemi našimi pozicemi, rádiovými frekvencemi a zásobami zbraní.
Jestli to padne Rusům do rukou,
budou brány Říše dokořán.
Krycí jméno úkolu je „operace Labyrint“.
Nepokoušeli se ho kontaktovat rádiem?
Co jsme vyhodili do vzduchu most, nehlásí se.
U Stalingradu...
to byly jeho rozkazy, ne?
Byl velící důstojník, ano.
Prcku! Co se to tam děje?
V mým tanku nebude žádný honění!
Nic jsem nedělal.
Jasně jsem to viděl.
Ještě pět kilometrů k frontové čáře. Potom mějte oči otevřené.
Wellere, co to dělají?
Nejspíš aby zmátli Rusy.
To znamená, že plánujeme další ústup.
Já myslel, že Rakušák Adolf na ústup nevěří.
Je jeden z vás, Wellere.
-Ne z těch, co znám. -Ty a tvůj tyrolský vepřín.
Zaprvé, není to vepřín. Je to vinohrad.
A je to ve Wachau. V nejkrásnějším kraji na světě.
-Wachau... -Keiligu, co říká rádio?
Jen šumí.
Snad je to lepší. Aspoň nás Ivan neposlouchá.
Čmeldo, po 50 metrech opouštíme silnici směrem doleva.
Pryč z otevřeného pole, skryjeme se.
Provedu!
Až dopijeme, uhasíme oheň
a budeme spolu držet první hlídku, Michele. Ano?
Jsou tu partyzáni?
Nikdy nevíš.
Lepší je mít oči a uši otevřené.
Bodhana mi jednou řekla...
že jsou tady lesy plné duchů.
Kdo je Bodhana?
Vesničanka, kterou poznal v Tolokonném.
-Prodávala nám mléko a vejce. -A tripla k tom, co, prcku?
Helmute...
Já jsem s ní nespal.
Ale rád bys.
Poslouchej strýčka Helmuta, prcku.
Chvilka špásu a dlouhá lítost.
A říkala, že jsou v tomhle lese duchové?
Toulají se tady duše mrtvých.
Ukrajinci tomu věří.
U nás doma tomu taky často věří.
Slezsko je jeden velký vepřín.
Proč jsme neshořeli, pane poručíku?
Na tom mostě.
Dokázali jsme to jen proto, že jsem až do konce držel nohu na plynu.
I když mi hořela. Dlužíte mi nové boty.
Vy znáte von Hardenburga dobře, pane poručíku?
Chodili jsme spolu na vojenskou školu.
Přátelili jste se?
Ano, ale už je to dávno.
Je pravda, že je kmotrem vašeho syna?
To by stačilo. Jděte spát.
Bludičky.
Nenech se Čmeldou otrávit.
Zasednul si na mě.
Přišel o syna.
Bylo mu jen 15.
Při náletu na park Humboldthain obsluhoval protiletadlový kanón.
Dostal přímý zásah.
Čmelda musel pohřbít prázdnou rakev.
Možná ti tak chce ukázat, jak mu na tobě záleží.
Odpočiň si.
Převezmu hlídku.
Philipe.
Co slyšíš?
Řekni mi, co slyšíš.
Je to latinsky.
Poslouchej.
„Beránku Boží, smiluj se nad námi.“
„Beránku Boží, který snímáš hříchy.“
„Beránku Boží, daruj nám pokoj.“
To je mše.
U nás je taky v rádiu pořád.
Ano, ale tady jsou pravoslavní.
Proč by poslouchali latinskou mši?
Zátarasy. Držte se vpravo.
Ivan se nás pokouší znejistit.
Vypni ty kecy.
Kdo to postavil?
My.
Nebo spíš zajaté zbytky Žukovovy armády.
A ti, kteří byli příliš slabí, jsou tamhle zahrabaní.
Čmeldo, před námi je v zátarasu mezera.
Tam projedeme. Odbočit doleva.
Vozidlo zastavit!
-Co se děje? -Miny.
Pod námi.
Do prdele.
Co teď?
Michel, Keilig, vystoupit. Musíme prohledat zem.
Opatrně. Skočte do naší stopy.
Důkladně!
Do hajzlu. Michele!
Pojď sem.
Je moc blízko pásu. Musíme ji vykopat. Pomoz mi.
Keilig! Prohledat prostor vedle naší stopy,
-kdybychom se museli vracet. -Provedu!
Poručíku!
Devátá hodina, 3000. Prach na obzoru.
-Může to být léčka. -Sleduj to, Christiane.
Pomoz mi.
Tady.
Opatrně očisti zespod minu od hlíny,
abychom ji mohli zvednout, a já zkusím odšroubovat rozbušku.
Jdeme na to.
Opatrně.
Sakra, nic nevidím.
Musíme ji zvednout.
Opatrně.
-Pane poručíku! -Co?
Něco se pod minou pohnulo, držím to.
Vypadá to na granát.
Pravda.
Ti parchanti vytáhli pojistku. Je to dvojitá past.
Když pohneš rukama,
granáty se pohnou a spustí rozbušku.
A vyletíme do vzduchu i s minou.
Michele, musíš se uklidnit. Michele!
Michele.
Poslouchej.
Dýchej.
Dobře.
Rozumím.
-Wellere, jaká je situace? -Zdá se, že vozidla odjíždějí.
Připravte se na ústup!
Co se děje?
Nejdřív odvedu ostatní do bezpečí a pak se postarám o tebe.
Rozumíš?
Rozumím.
Neznámá vozidla na 5 až 6 kilometrech. Vzdalují se.
-Čmeldo! -Kde je Michel?
Pomalu se vracej v naší stopě.
Kde je Michel?
Důležitější je Tiger.
V chod!
Přímo.
-Do prdele, prcek. -Řekl jsem přímo!
Stát!
Lano.
Moc dobře, Michele.
Do hajzlu.
Dostanu tě...
bezpečně domů.
Opatrně.
A teď mě dobře poslouchej, Michele.
Podívej se na mě.
Docela pomalu vytáhneš ruku, kousek po kousku,
aby váha miny tlačila na páku granátu.
Můžeš.
Pomalu.
Pomaloučku vytahuj. Pomaleji.
Výborně, Michele, moc dobře.
Pokračuj.
Pomalu.
Ještě.
Opatrně. Ještě.
Dobře.
Opatrně.
Vztyk.
Pojď.
Jdeme.
Všichni vystoupit. Za vozidlo!
Je tvoje.
Máš nervy z ocele.
Nastoupit.
Paráda.
Já tě neobejmu, prcku.
Ale klidně si můžeš v mém tanku pověsit
fotku svojí holky, jestli chceš.
Čmeldo, ostře doleva!
Stát!
Tank na dvanácté hodině. Zpátky! V chod!
Zabočit prudce doleva!
Vypustit dýmovnice.
Přímo.
Čmeldo, potřebujeme větší odstup. Vyjeď z lesa.
Šlápni na plyn!
A zastavit!
To byl těžký kalibr. Nejspíš SU-100.
Postrach tanků. Jeden zásah s tímhle kalibrem a je po nás.
Pane poručíku?
Přijíždějí další. Nejméně tři další tanky.
Vyhneme se jim.
Zůstaneme a dostaneme jednoho po druhém.
Je jich příliš a nesmíme ohrozit úkol.
Jsme v pasti mezi řekou a nepřítelem.
Nemáme jinou možnost než zaútočit. Mají nás v hrsti.
Řeka.
Máme šanci.
Nejprve zpět, pak na východ, na třetí hodinu.
Zastavit.
Vypnout motor.
Philipe, co chystáš?
Všichni vystoupit.
Co je, sakra?
Pohyb!
Připravte se na ponor.
-Cože? -Tiger je na ponor stavěný.
To jsme dělali jen při výcviku.
Pohyb!
V boji nikdy.
Teď je pravá chvíle to vyzkoušet.
Dostali jsme několik těžkých zásahů. Utopíme se jako kámen.
Spravil jsi to a já ti věřím. Pohyb.
Jdeme. Pohyb!
Skvělé.
Pohyb, všichni nastoupit.
Čmeldo, nastartovat.
JÍZDA VODOU
Vpřed. Pryč odsud.
ZAVŘÍT
Máme kontakt s vodou.
Čmeldo, zastavit.
Jsme hlasití.
-Nemůžeme vypnout motor? -Ne.
Ne.
Jestli motor nenastartuje, utopíme se.
Ale vidí naše výfukové plyny. Vypnout motor.
Co? Když nenastartuje, jsme v háji.
Vypnout.
Jak to jde u vás?
Všechno zatím těsní.
-Tady taky. -Nehlásím žádnou vodu.
Jak dlouho vydržíme pod vodou?
Slyším motory.
Blíží se.
Uhořet v tanku je jedna věc,
ale utopit se...
Weller měl pravdu. Měli jsme se jim postavit v boji.
-Sedíme v pasti. -Mlčet!
Pro jistotu zůstaneme ponořeni.
-Jak dlouho chceš ještě čekat? -Dokud si nebudu jistý,
že nepadneme do pasti hned, jak se vynoříme.
Keiligu, kolik ti ukazují hodinky?
Něco před dvanáctou, ale zastavily se už na mostě.
Bodhana mi říkala, že v jezeře je vodník,
který vás při plavání stáhne do hloubky.
Veselá nátura, ta tvoje buchta.
Ticho v bordelu! Hned.
Philipe.
-Pane poručíku! -Do prdele, prosakujeme!
Musíme se vynořit. Ať tam jsou nebo ne.
Dobře. Přebrodíme řeku a vynoříme se na druhém břehu.
-Přebrodit řeku? -Můžou být blízko.
Je to bezpečnější. Hledáním mostu bychom ztráceli benzín.
Helmute, nastartuj motor.
-Sakra. -Dělej. Zkus to znovu, znovu!
Dělej, Čmeldo!
Dělej, Helmute! Ještě!
Jo!
Helmute, v chod vpřed.
Jestli tu uvízneme, nedokážeme pod vodou ani otevřít poklopy.
Neumím plavat.
Já taky ne.
Ani nebudeme muset. Umřeme v železné rakvi.
Zastavit, vypnout motor.
Nic na dohled. Všichni vystoupit.
Připravit k provozu na souši.
Palivo vydrží ještě 20 kilometrů.
-Ano. -Ano.
Sakra.
Co?
Ivan mi dluží nový balíček.
-To bylo těsné. -Pohyb. Musíme splnit úkol.
Wellere.
Dej si tankistickou čokoládu.
Bude to dlouhá noc.
Chci, abyste zůstali bdělí.
Ne, mám radši čistou hlavu.
Zastavit.
Vypnout motor.
Co se děje?
To jsou naši.
Spustit motor. V chod.
Zastavit motor. Vystoupit.
Stát! Ruce vzhůru! Pěkně stůjte.
Jděte. Přiveďte sem zvířata.
Zaveďte je dovnitř.
Heil Hitler. Tankisti.
Pohyb, rychleji.
Laskavě si pospěšte.
Pospěšte si, pánové.
Koně taky.
Poručík Gerkens, 503. těžký tankový prapor.
-Žádáme zásoby a palivo. -Podplukovník Krebs.
Co se stalo? Zabloudili jste?
Zvláštní úkol.
Vy tankisti... Vždycky musíte mít něco zvláštního.
Bylo mi řečeno, že už tady nemáme jednotky.
To je zase náš zvláštní úkol.
Vyčistit vesnice, které podporovaly partyzány.
Pohyb! Dopředu!
Posíláte je do pracovního tábora?
Doby pracovních táborů dávno minuly.
Zamkneme je a až to podpálíme,
ušlapou je k smrti vlastní zvířata.
Šetří se tím střelivo.
Je to náš malý příspěvek k vyšší věci.
Říše je tak lačná po mrtvolách,
že střeliva není nikdy dost.
Vidím, že tady jsme skoro hotovi.
Všichni nastoupit.
Ty plameny si pamatujete, že?
Moje práce tady skončila.
Ach, váš benzín.
Odchod!
Vypadneme odsud.
Dnes budeme spát v Tigeru.
Odchod!
Philipe?
K čertu s tím.
Michele, dej mi něco pořádného.
Přidej.
Božský nektar.
Myslel jsem, že jsi vinař.
I prostý učitel latiny jako já pozná, že jsou to patoky.
Baron von Claussen, ročník 37.
Veltlínský Smaragd.
Nejlepší ročník, co jsem udělal.
Lahodně ovocitý, s jemně vyváženou kyselinkou a...
lahodnými meruňkovými tóny.
„Božský nektar“, tak jsme tomu říkali.
Říšskému maršálovi Göringovi chutnal tak, že koupil polovinu ročníku.
A teď už zbývá jen...
vzpomínka.
A nemám na výběr nic jiného než pít tyhle chcanky.
Chcanky nebo ne, účel to plní.
Pane poručíku?
Jak se rakouský sedlák jako ty naučí
dělat víno, které je dost dobré pro říšského maršála?
Ve Wachau
máme vinařství v krvi.
Naučil jsem se to od otce a on zase od svého.
Když jsi to víno dělal ty, kdo je pak ten baron von Claussen?
Byl jsem jeho vinař.
Tak je to tvoje víno.
Jeho půda, jeho hrozny.
Jeho slunce, jeho vítr, jeho déšť?
Na starého učitele latiny zníš dost rudě, Keiligu.
Jestli něco zůstalo po starých Římanech,
jestli něčím zásadně přispěli k lidskému poznání,
tak je to válka.
Vedli ji neustále.
A ne aby si podmanili nepřítele, ale vlastní lidi.
Pořád bojovali, pořád válčili, bez odpočinku.
Aby se učitel latiny, vinař,
strojvůdce, sedláček, všichni mohli přidat.
Jinak to nejde. „Ano, pane, ne, pane.“
Rozkazy se musejí plnit.
Zapomeňte, kým jste byli a co jste milovali.
Plníme rozkazy, abychom ochránili ty, které milujeme.
Rozkazy jsou jediné, co máme.
Bez nich se všechno rozpadá. Armáda, společnost, všechno.
V mém tanku nemá politika co dělat.
A ty se pleteš.
Staří Římani neměli strojvůdce.
To vím i já.
A to toho moc nevíš.
Hej! Sklapni.
Na strojvůdce.
Zachránce společnosti.
Wellere. Oheň.
Nechápu, o čem mluvíš.
Kéž bych mohl zapomenout.
Zapomenout, kým jsme bývali.
Už nikdy to nebude jako dřív.
Jaké to může být...
po tom všem?
Kým jsme bývali?
Jsme pořád stejní.
Plnili jsme rozkazy a dělali, co se po nás chtělo.
To je všechno.
Až to bude za námi...
přijedeš za mnou do Rakouska a ukážu ti svou vinici.
A vypijeme si spolu láhev.
Platí.
Zastavit!
Co se děje?
Mám divný pocit.
Zachováme si odstup.
Bunkr je přímo za tím a objížďku si nemůžeme dovolit.
Připravit k palbě.
Vzdálenost?
Tisíc.
Helmute, jeď vlevo kolem mlýna, ale pomalu.
-Zaměřeno. -V chod!
Byl to zřejmě cvičný cíl.
Jsme na dostřel.
Keilig, ke kulometu.
Zahajte palbu.
Zatracený slunce.
Držte oči otevřené!
Zastavit! Střelba kanónem na jedné hodině!
Čmeldo, zpětný běh! V chod!
-Weller, opětovat palbu! -Jo! Zatraceně!
Tank čistý!
-Čmeldo, pokračovat v jízdě! -Provedu!
Keilig, kulomet! Pal!
Opustit palebnou linii. Pozice vlevo!
Přidej plyn, Čmeldo!
Zastavit!
Wellere, vedle lopatky mlýna.
Kde je to rozbořené. 900.
Cíl rozpoznán!
-Zaměřen. -Odjištěno!
Pal!
Nic na dohled. Zásah nerozpoznán.
Do prdele.
Cože?
-SU-100. -To stejné SU?
-Ten... -Sakra.
-To nemůže být pravda. -Musel nás sledovat.
To není možné.
Čmeldo, vyhni se. Keilig, pokračovat. V chod!
-Pal! -Pozor!
Odrazila se. Pancíř je moc silný.
Nabito!
Odstup. Větší odstup! Musíme ho dostat ze strany.
Sakra! To byl výfuk.
-Do hajzlu! -Pokračuj, Čmeldo! Ještě zpátky.
Dýmovnice!
Kde jsi?
-Přímý průraz! -Všechno v pořádku?
-Jste v pořádku? -Ano.
-Otáčí se! -Sakra!
Philipe, jsou příliš silní.
Jsou, ale je to jen kanón na pásech.
Jsme rychlejší a obratnější. Kvůli střelbě musejí otočit celý tank.
Čmeldo, pomalu vpřed, zatočit doleva.
Chci ho dostat z boku.
-A co náš bok? -Věř mi. Jeď!
Kanón na třech hodinách.
Jsme přímo před hlavní.
Zachovejte klid.
Pane poručíku!
Zachovejte klid!
Rusové nás brzy dostanou.
Wellere, teď. Kulomet, pal. Rozptylte je.
Zastavit!
-Dělej, Philipe! -Ještě ne.
-Zaměřeno! -Čekat.
Mám ho!
Čekat.
Kulomet zastavit.
-Pal! -Pozor!
Zásah. Cíl zneškodněn.
To je problém těchhle tanků.
Nevidí, co je přímo před nimi.
Měli jsme zaútočit, když jsem je viděl v lese!
Ten zatracenej tank nás málem zničil!
Keiligu.
-Keiligu, dobrý? -Keiligu?
-Keiligu, ty parchante!
-Pane poručíku! -Kam jsi to dostal, Keiligu?
Střepina.
Plíce.
Do prdele.
Odneste mě na slunce.
Položte ho na plošinu.
Vezmi ho za nohy.
Opatrně.
Bude to dobrý, Keiligu.
Ty a Hardenburg... Je to něco osobního, co?
Zkus nemluvit.
Napiš...
Napiš Luise a holkám.
Napíšu. Slibuju.
Chtěl jsem zase učit.
V 39. jsem měl maturitní třídu.
Jedno z nejhezčích let.
Pak už byla jen válka.
Já...
Keiligu...
Postaráme se o Tigera.
Dá se to zflikovat, ale...
Pane poručíku!
Co?
Do prdele.
Těla tak rychle nehoří.
To stačí.
Vrátíme se do tábora a řekneme, že jsme von Hardenburga nenašli.
Tady něco nesedí.
Zbývá už jen 20 kilometrů.
Výfuk máme zničený.
Můžeme ho opravit. Když to bude nutné, tak díly z SU.
Ale v nádrži máme už jen na 30 kilometrů.
-To na cestu zpátky nestačí. -Bude tam zásobovací sklad.
Doufám, že ten tvůj Hardenburg za to všechno stojí.
Ale jestli je to špion,
osobně mu střelím kulku do hlavy.
Do práce.
Pohyb.
Ty plameny si pamatujete, že?
Pane poručíku?
Keil...
Michele, poslechni si rádio.
Pane poručíku?
Vypni to. Vypnout!
Jak dlouho ještě?
Jak dlouho ještě pojedeme?
Dokud ho nenajdeme a nepřivedeme zpátky domů.
Domů?
To není domů.
Je to jen naše zatracená linie.
Dokud se na ústupu nedostaneme k další.
A pak k další a k další.
Proč je ten von Hardenburg tak důležitý?
Bojí se, že zběhne?
Možná měl Keilig pravdu.
A už přeběhl a my...
jedeme do pasti.
Nebo na něm záleží tobě?
Keilig měl pravdu.
Říkal, že je to mezi tebou a von Hardenburgem osobní.
Proč nás do toho zatahuješ?
-Proč? -Takové jsou rozkazy.
Jestli ho najdou Rusové,
budou znát naše pozice, rádiové frekvence, taktiku...
„Budou dveře Říše dokořán.“ Já vím, Philipe!
Ale my jsme taky dokořán!
Nepřítel ví, že jsme tady!
Philipe!
Copak to nechápeš?
Prosím, probuď se!
Myslím, že zbytečně riskuješ.
A nedá se ti věřit.
Hlasuji, abys byl zbaven velení, než se vrátíme.
V pořádku.
Rozhodněte se. Teď.
Michele?
Stojím za poručíkem.
Helmute?
Ty jsi řidič.
Je to tvůj tank.
Jsi s námi od Barbarossy.
No dobře.
Keilig je přece mrtvý.
Právě.
A na mostě a při potápění
jste taky riskoval.
Je mi líto.
Wellere...
Stojím za velitelem.
Už o tom nebudeme mluvit.
Podle mapy je tady někde stará cesta,
která vede do lesa, kde stojí bunkr.
Mírně doleva, Čmeldo.
Philipe.
Vozidlo zastavit.
Co?
Stopy. Všichni vystoupit.
Michele.
Ruční zbraně připravit.
Otisky bot.
Německá výroba.
Nabít.
Michel, stůj!
Nástražná past.
Taky německá výroba.
Bunkr musí být úplně blízko.
Odjistit zbraně.
-Co to k čertu je? -Výsadkáři.
Nejspíš nás poslali, protože to oni nezvládli.
Jdeme.
Pojďte!
Pane poručíku.
Hledáme plukovníka von Hardenburga.
Samozřejmě.
Je ve velitelském bunkru a očekává vás.
Zavedu vás za ním.
Ale kdybyste chtěli zůstat ještě chvilku...
Určitě vás tady dokážeme pěkně pobavit.
Marie, přines pánům trochu vína a něco k jídlu.
Běž.
Vypadáte, že máte za sebou dlouhou cestu.
Na život.
A teď mě doveďte k plukovníkovi von Hardenburgovi.
S radostí, poručíku.
Tak prosím,
následujte mě.
Ale jen vy.
Pojďte.
Žádný strach.
Pane poručíku?
Nový rozkaz přes rádio.
Stažení posledních sil z dněperského mostu,
než bude o půlnoci vyhozen do vzduchu.
To je ale labyrint.
Odvahu.
Paule.
Tak to byla pravda.
Německo ztratilo u Stalingradu hodně.
Co je oproti tomu jedna mizerná ruka?
Pojď k ohni.
Tvůj četař říkal, že někoho čekáš.
Ne, nečekal jsem „někoho“.
Čekal jsem tebe.
Pak jistě víš, že jsem tady, abych tě přivedl zpátky.
Přirozeně.
Tu cestu jsi musel vykonat.
Byl jsem tvůj nejlepší přítel.
Vzpomínáš si na to léto na vojenské škole?
Na ten teplý srpnový večer, když jsem tě seznámil s Marion?
Druhý den jsme šli plavat.
Na ten zalesněný ostrůvek uprostřed jezera.
Bylo to kouzelné léto.
Nejkrásnější léto všech dob.
Pak už byla jen válka.
Musíme jít.
Určitě jsi přijel v břiše svého Tigera.
Ano.
Je tam těsno.
Zvláštní, že tě poslali zrovna v něm, abys nás všechny vyzvedl. Nemyslíš?
Určitě k tomu mají důvod.
A když odmítnu?
Nechci, aby to zašlo tak daleko.
Ale jestli to tak daleko dojde...
Tak poslali toho pravého, že?
Rozkazy jsou koneckonců rozkazy.
Pojď, Philipe. Najez se se mnou.
Poslední večeře, abychom tak řekli.
Na to nemáme čas. Musíme jít.
Není čas na starého přítele?
Jsem kmotr tvého syna.
Dlužíš mi za svoje štěstí.
Posaď se.
Když ležíš pět dní pohřbený pod hromadou sutin
a pomalu, ale jistě začínáš umírat žízní,
máš hodně času na přemýšlení.
Vidíš spoustu věcí.
Ve stínu.
Slyšel jsem o tvojí záchraně.
Pozoruhodné.
Co jsme dělali ve Stalingradu, Philipe?
Na tvoje hry nemám čas.
Co jsme dělali ve Stalingradu?
Paule, tohle je rozkaz.
Přišel přímo z divize.
Pane majore, ostatní velitelé jsou nervózní.
Někteří hlásí, že je má nepřítel v hledáčku. Chtějí vědět, co dělat.
Podle hlášení se tam skrývají ženy a děti.
Ale také víme, že je to plné ruských sil.
Ovládají továrnu na traktory a s ní i tuhle část města.
Náš postup selže, jestli nebudeme jednat hned.
-Slyšíte něco, chlapi? -Ne.
Paule.
To jsou rozkazy. O tom my nerozhodujeme.
Opravdu?
Ostatní velitelé čekají.
Paule!
Pojďte, chlapci. Nastoupit. Připravte se k boji.
Ohlaš to ostatním.
Všem ostatním tankům, povolení k palbě.
Všechny tanky, pal.
Pal!
My jsme o tom nerozhodli.
Neměli jsme na výběr. Měli jsme rozkazy.
To je možná pravda.
Ale měli jsme zodpovědnost.
Je půlnoc.
Musíš se vrátit přes Dněpr.
Jsem tu kvůli tobě.
Všichni jsme tu kvůli tobě.
Nechápeš to?
Jsem tu kvůli operaci Labyrint.
Operace Labyrint?
To jsi ty.
Philipe!
Mám tě odsud vyvést.
Jsem tu kvůli...
Poslal mě plukovník Richter.
Kdo to má být?
Plukovník Richter. Existoval vůbec někdy?
Ano.
Znamení tam byla po celou dobu.
Keiligu, kolik ti ukazují hodinky?
Něco před dvanáctou, ale zastavily se už na mostě.
Těla tak rychle nehoří.
Tady něco nesedí.
Ty plameny si pamatujete, že?
Proč jsme neshořeli? Na tom mostě?
Prosím, probuď se!
Ale Krebs...
-Ten... -Možná byl jen částí tebe.
Jako my všichni.
Philipe!
Je půlnoc.
Musíš se vrátit přes Dněpr.
Philipe, vydej rozkaz!
Proč jsi odkládal rozkaz k ústupu?
To je pro tebe tak netypické.
Vystavovat mužstvo i sebe nebezpečí.
Ano.
Pane poručíku?
Ano, byla tam po celou dobu.
MANŽELKA A SYN ZAHYNULI PŘI ÚTOKU NA HAMBURK 24. 7. - SOUSTRAST
Ten telegram o smrti Marion a tvého syna Fritze v Hamburku.
Když začal 24. července nálet,
hledali úkryt v kostele sv. Mikuláše.
Když dopadly bomby, uhořeli v ohnivé bouři.
Pal!
V téhle válce jsem bojoval, abych je ochránil.
Sklízíme, co jsme zaseli.
Přivedl jsi mě sem.
Co je tady?
Co se tady děje?
Paule, co se tady děje?
Co se tu děje?
Jsme na konci tvé cesty.
Moje skončila už tehdy.
Továrnu na traktory jsem vůbec neopustil.
Pojď, starý příteli.
Je čas.
Musím za svými muži, Paule.
Beze mě nepřežijí.
Jeď, jeď!
Šlápni na plyn!
-Helmute, jeď, jeď! -Hořím!
Nevzdávej to, Helmute! Šlápni na plyn!
-Jeď, jeď! -Helmute, šlápni na plyn. Jeď!
Kde to jsem, Paule?
Kde jsem?
Překlad titulků: Jan Táborský
Kreativní dohled Tereza Němcová