Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Це Маї.
Вільнолюбна жінка, батькове сонечко.
У Маї легко закохатися.
Вона й сама легко закохується.
Хтось якось сказав:
«Чи начхає на обережність
і піде за покликом серця волелюбна людина заради багатства, безпеки й статусу?»
Почекаємо й побачимо.
УМДЖОЛО: ПОЧАТОК І КІНЕЦЬ
Не хочеш піти провітритися?
Ні? Гаразд. Звісно.
Стосунки - складна річ.
Ви споглядаєте закоханих,
які жадають одне одного й цілуються.
А самі в той час б'єте байдики, не розуміючи, що коїться у вашому житті.
Ми не знаємо, куди саме ви прямуєте.
Справи йдуть не зовсім гладко, і сьогодні ваш 30-й день народження.
Вибачте.
Ви…
Хочете ще випити?
Подруго…
Гадаю, час іти додому.
Уже?
А що? Хочеш іще тут побути?
Так, ще трохи.
Сама?
Так, вип'ю ще коктейль. У мене ж день народження.
Подруго, ти впевнена?
Так.
- Побачимося вдома. - Звісно. Я пішла.
Ходи сюди.
Люблю тебе!
- І я тебе. - З днем народження, сучко!
- Дякую. - Тримайся якнайдалі від чоловіків.
Вони ще ті жеребці.
- Звісно. - До зустрічі.
РОЗДІЛ 1 ПАН ДОСКОНАЛІСТЬ!
«ТОРГУЙ ЯК СОЛОМОН»
Привіт.
Вітаю.
Я Звелі, Звелету.
Я Маї.
- А яке повне ім'я? - Маїбує іАфрика.
Так класно.
Ми з товаришами по гурту хочемо випити.
Приєднаєшся до нас?
- Гаразд. - Так?
Лише один келих.
- Один? - Один.
Один.
Ходімо.
Не знаю, чому це крісло тут.
«БЛЕК БУКС»
А тут у нас
Нана.
Нано, це Маї. Маї - Нана.
- Привіт. - Привіт.
Нана моя подруга дитинства. Ми разом відкрили «Блек Букс».
Вона феноменальна письменниця.
- Припини. - Ти ж знаєш, що це так.
- Класно. - Рада познайомитися.
Я теж.
Гаразд.
Сюди.
Я люблю Тома Санкару.
Він сказав, що жінки тримають другу половину неба.
Господи! Обожнюю цю пісню!
Я бачу твоє сяяння
Сонце зайшло І я побачила твоє сяяння
Я побачила твоє кохання
Господи.
- Усе гаразд? - Так.
- Так? - Усе чудово.
- Добре. - Це мій найкращий день народження.
- У тебе день народження? - Так, мені 30.
- Брешеш. - Чесно кажу.
Ми йдемо.
- Гаразд. Побачимося пізніше. - Звісно.
- Бувайте. - Па-па.
Благаю, побудь ще трохи.
- Гаразд. - Так.
- Чорт, уже 08:00. - Справді?
Я маю зустрітися з батьками на святковий сніданок.
Без питань. Я тебе відвезу. Куди треба їхати?
- Добре. У КваМашу. - У КваМашу?
Так.
Що? Я там буваю.
- Гаразд. - Чи ти чогось боїшся?
- Добре. Поїхали. - Їдьмо.
…це було безумство.
Добре, швидко.
- Маї. - Привіт, тату.
Ого.
Хто твій друг?
Його звати Звелі.
А прізвище?
Він Звелі…
- Звелі… - Звелету Нґвеня.
- Гаразд. - Так.
Добре!
Поснідай з нами.
Чому ти постійно чистиш пістолет?
Ти ж уже не військовий.
Якщо вже став військовим,
то й помреш ним.
Досі не полагодив вікно.
У мене не було на це часу.
Так, це проблема.
Я полагоджу.
Так.
- Хороший друг, так? - Так, тату. Він знає.
Достатньо?
- Так, дякую. - Добре.
Уже п'єш, хоча ми ще не чокнулися?
Будьмо.
Так.
Смачно.
Одного келиха достатньо.
Мама має рацію. Мені час їхати.
Я за кермом, тож мені досить.
- Дуже радий знайомству. - Дякую.
Маї, ого.
- Хороший друг. - Давай швиденько тебе проведу.
- Маї. - Так, ага.
- Він хороший друг, Маї. - Так.
- Так, тату. - Добре.
- Дякую, пане. - Гаразд.
Що?
Ага.
Тож…
На добраніч.
- Так? - На добраніч.
- Добраніч, ага. - Так.
Уяви, що бачиш того, кого не хотів би бачити в себе вдома.
- У чому річ? - Той хлопець мені не подобається.
Він чудовий парубок.
Що в ньому чудового? Мені не подобається. Має поганий вплив.
Тихо, МаБенґу. Не злися. Займімося справами.
Якими ще справами?
- Не подобається. - Я знайду діло.
Бувай.
Так.
Маї.
Маї!
Маї. Де ти?
Маї!
Що таке?
- Що це таке? - Я Мандла.
Що ти тут робиш?
- Що? - Я питаю:
Чому ти тут?
- Що? - Він зі мною.
Боже, Сізве. Не треба готуватися до бійки.
Це Мандла. Він мій…
- Мій гість. - Начхати. Де Маї?
Я не знаю.
А що? Що трапилося?
Телефоную їй, та не можу зв'язатися.
Вона пропустила зустріч із Лету. Що з нею? Це не схоже на Маї.
Маї.
Цьому немає виправдань.
Я вибиваю двері.
Що коїться?
Маї.
- Любий, усе гаразд. - Я так хвилювався! Усе добре?
Ти з учора ігноруєш дзвінки. Де ти була?
Любий. У мене сів телефон, і я проспала.
Мені так шкода.
Сів телефон? А зарядки в тебе немає?
Я…
Минулої ночі ми пізно повернулися…
з дня народження.
Так, а їй небагато треба, щоб сп'яніти.
Вона випила кілька шотів і захмеліла.
- Коханий, мені так шкода… - Люба, нічого.
- Вибач, що змусила хвилюватися. - Так.
Мені так шкода.
- Дякую. - Я так хвилювався.
Так.
Стривай. Ти з кимось познайомилася?
Твій партнер сьогодні тебе тут шукав.
Ти хочеш почути чи ні?
Гаразд, продовжуй.
Коли ти пішла, саксофоніст запросив мене випити.
І ми пішли в класне місце - книжковий магазин, який йому належить.
Носі, у мене ніколи ні з ким не було такого зв'язку, як зі Звелі.
Зі Звелі?
Він навіть моєму тату сподобався!
- Сподобався твоєму тату? - Ага!
Він завіз мене до батьків, і батько запросив його на сніданок.
Вони поладнали.
Я теж здивувалася тому, як Звелі й тато порозумілися.
- Він не поводиться так із Сізве. - Маї.
Вернімося на хвилинку в реальність.
Що насправді коїться?
Подруго, ти за місяць
виходиш заміж.
Ти виходиш заміж за Сізве. Сізве Джаму.
Спадкоємця імперії Джама.
Ти знайшла супутника життя.
Навіть не смій
усе зруйнувати заради того бідного продавця книг.
Який не має грошей і грає в джаз-бенді.
Нізащо.
Так, я розумію, ти була розлючена.
Хотіла випустити гнів, бо коханий тебе продинамив.
Носі, я не була розлючена. Річ не в цьому.
Перестань руйнувати хороше заради того, чого немає.
Благаю, подруго.
ЖІНКИ ТРИМАЮТЬ ДРУГУ ПОЛОВИНУ НЕБА
Що сталося, Похмурий Мерфі?
Бачиш ту картину?
Вона завжди нагадуватиме про неї.
Звелі, або роби щось зі своєю закоханістю,
або не згадуй про неї.
Треба припинити це безумство. Воно явно мене відволікає.
- Ні. Я не мала на увазі… - Хіба ти не це щойно сказала?
Прояви ініціативу.
Повір мені: жаль - важкий тягар.
Ми говоримо про одну людину?
Про ту, яка носить каблучку від іншого?
- Так, і що? - Ти бачила, яка та каблучка велика?
Здоровезний діамант. І як мені з таким змагатися?
Пам'ятай, що та ж дівчина святкувала своє тридцятиріччя сама.
Ти б залишив кохану одну на день народження?
Ні! Ось можливість.
Скористайся нею.
Знаєш, увесь цей час
я думала, що серед нас сміливий ти.
Як швидко все змінюється.
Це справді ти?
Це ти?
Сюрприз!
- Кохана, з днем народження. - Любий!
- Не варто було все це влаштовувати. - Звісно ж варто,
поки ти ще незаміжня жінка.
Скоро будеш пані Джамою.
Чекай.
МаБенґу, усе це столове приладдя…
Цей скляний посуд. Його так багато.
- Це неможливо. - Із чим тобі потрібна допомога, Нкосі?
Із креветками? Ти до них не звик?
Ні з чим, Мзізі. Усе добре, дякую.
Ну гаразд.
Добре.
Що з тобою?
Чому ти така незграбна?
Як справи на роботі, друже?
Ким ти там працюєш, виконробом?
Ти виконроб?
Багато платять?
Стривайте. Я сказала щось не те?
Мзізі, усе не так погано, як у цієї підгорілої курки.
На роботі все добре.
Я старішаю, та в порохівницях ще є порох.
Ми вже не молоді.
Та нічого.
Ти звикнеш до смаженої їжі.
Отак почувається підгоріла курка.
- Вона дуже підгоріла. - Так.
Їж, здорованю. Смачного.
Я принесу подарунок для прекрасної дівчини.
Кохана моя.
- Це для тебе. З днем народження. - Оу! Дякую.
Відкрий!
Ого.
Це занадто.
Так, це коштує 200 000 рендів.
Двісті тисяч?
- Маї! - Надівай!
Маї, дитя моє,
з таким у таксі не їздять.
- Точно. - Не хвилюйтеся, пане.
- Вона зберігатиме це в моєму сейфі. - Суть не в цьому, бро.
Що ти маєш на увазі?
- Дякую. Краса. - Таке дороге.
Краще б просто купив їй машину.
Так. Ласкаво просимо у світ грошей.
- За гроші. - Вона одружується з грошима.
- Зараз що? - Усе добре?
- Господи. - Як ти?
- Що таке? - Що сталося?
- Почалося. - Що почалося?
- Пологи. - Ось вам і гроші.
- Ти вагітна? - Ти вагітна?
Заспокойтеся й принесіть мені рушники.
Дамо жінкам простір.
- Не може бути. - Рушник!
Пологи не почалися, а вже завершилися.
Несіть рушники!
- Що ти там побачила, МаБенґу? - Нічого. Іди геть!
Дитину?
Ходімо надвір, пане Смішний Капелюх.
Дихай.
Господи!
Дихай.
- Ось так. - Як не курка, так пологи!
Ви її бачили? Це кохання мого життя.
Ось моя дружина!
Ти прекрасна жінка.
Мій розмір.
Жінка намагається дістатися до роботи.
І скрізь на її шляху їй улюлюкають.
Від чоловіків немає спокою.
Відвали!
- Знаєш що? - Гей!
Ми чули крики
Загублених
Ми молимося за них
- Боже, хай вони живуть - Ми молимося за них
Маї, ти точно в порядку?
Тут шумно. Тебе це не хвилює?
Я рада, що в тебе на обличчі немає шрамів.
І що нічого не зламано.
- Весілля не відкладаємо. - Зараз це не важливо.
Звісно важливо. Що ти кажеш? Я не збиралася його відкладати.
- Точно все гаразд? - Так. Лише трохи розбурхана.
- Трошки. - О ні!
Ну все.
Там в'язень. Ми не можемо бути тут із в'язнями.
Ма, тебе чують люди.
Як вони чують серед цього шуму?
Ма, дякую, що прийшли.
Та медсестра сказала, що мене сьогодні випишуть.
Усе добре, вам не треба тут лишатися.
Тепер ти одна з нас.
Скоро ти станеш пані Сізве Джамою.
- Звикай. - Що вона каже?
Я організувала прийом у приватній лікарні.
Просто щоб почути іншу думку.
Лікар чудовий. Він навчався із твоїм татом, Сізве.
- Так, Роберте? - Так.
- Та чи погодиться він? - Звісно пан Смішний Капелюх погодиться.
Ти ж не заперечуватимеш, бо бажаєш найкращого своїй доньці.
Пан Смішний Капелюх каже, що Маї тут у хороших руках.
- Їй і тут добре. - Господи.
Любий, я вважаю, що непогано було б почути іншу думку.
Так.
Може, навідаємо Думазіле в пологовому відділенні?
Я у вбиральню.
РОЗДІЛ 2
А ШЛЮБ НЕ В'ЯЗНИЦЯ?
Подруго, ти ж бачиш, що цей хлопець зруйнує тобі життя?
Він нічого не зробив.
Тебе збило таксі.
Не думаєш, що це знак?
Так, що мені слід дивитися, куди я йду.
Саме так.
Не руйнуй те прекрасне життя, яке ти маєш.
Я завжди робила все гоже.
І лиш на вечір поставила Маї на перше місце й робила, що хочу.
Життя на гострих відчуттях не побудуєш.
Повір мені, подруго.
Мамо, скажи, хіба можливо завагітніти й не знати цього?
Це ще нічого.
Я от не думала, що хтось розродиться на підлозі моєї їдальні.
Господи.
І коли вона знайшла час на стосунки?
Ма, час на стосунки є завжди.
А ти чого не пліткуєш із нами? Тобі нічого сказати?
А що я маю сказати?
Я маю йти. Побачимося пізніше.
Я тебе проведу. Треба дещо з тобою обговорити.
Роберте, ти не можеш просто втекти.
У тебе вдома народили дитину, а ти мовчиш?
- Хочеш це обговорити? - Ні.
- Привіт, кохана. Як ти? - Привіт.
Твоя дівчина може повести весь клас на екскурсію на човні.
- Так. - У гавань Дурбана.
- Добре твоїм учням. - Так.
Вони отримують усе.
Батьки будуть раді тебе сьогодні побачити.
Боже. Люба, на жаль, я сьогодні не зможу надовго залишитися.
Сізве.
- Робота. - Субота ж.
Ти знаєш, як це буває.
Так. Але ми ще не приїхали, а ти вже говориш про від'їзд.
Не хочу, щоб робочі думали, що я роблю, що хочу,
бо працюю в компанії тата.
- Гаразд. - Дякую.
Коли приїдемо, не говоріть із батьком про політику.
Я жартую, Маї.
Просто жартую, кохана.
Привіт!
- Як справи? - Усе гаразд.
Боже, ходіть сюди.
- Вітання мамі від мене. - Добре.
- Па-па, Маї! - Па-па!
Побачимося іншим разом. Щасти.
- Зятю мій. - Вітаю, ма. Як ви?
Моя Маї.
- Привіт, тату. - Як ви?
- Усе гаразд. - Я дещо для вас маю.
- Ого! Дякую, дитя моє! - Коли ти полагодив вікно?
Для вас я теж дещо маю.
- Твій друг полагодив. - Який?
- Я купив це для вас. - Звелі.
- Що за Звелі? - Він приходив?
Так, прийшов учора з інструментами, щоб полагодити вікно.
А потім те-се… Випили, поговорили… Прекрасно.
Маї, хто такий Звелі?
Це прекрасний молодий чоловік.
- Ось ваш подарунок, пане. - Потримай це. Спокійно.
Я це візьму.
Тебе хтось просив?
Дякую, пані.
До речі, я наготувала багато їжі.
Сідайте, пообідаємо разом.
Ми не можемо лишитися надовго.
Сізве має вертатися на роботу.
Боже! Я приготувала повноцінний обід, а ви не їстимете?
Сідайте. МаБенґу готувала.
Поїдемо одразу, як поїмо.
Стривай. Скажи.
Хто такий Звелі?
Привіт.
- Як просувається? - Зве.
Дуже тяжко.
Я можу допомогти?
Дай мені постраждати.
Гаразд.
Ще дещо…
А…
Ні.
Її не було тут з того вечора.
Гаразд.
Ну звісно ж.
- Добре. Дякую. - Мені шкода.
Чому не їси?
Я наївся. Дякую.
МаБенґу готувала. Їж!
Як тобі?
Господи. Усе нормально?
Так, усе добре.
Точно?
Усе з ним нормально.
- Мені треба у вбиральню. - Сізве, усе добре?
Гей! Усе з ним добре. Ні.
Я перевірю.
Чого ти з ним так носишся?
Найбільше за нього маєш хвилюватися ти.
Ось чому не хочу приїжджати сюди.
Сізве.
Не може бути.
Маї, двері не зачиняються.
Залиш їх прочиненими. Ніхто не зайде.
Це абсурд. Як можна не зачиняти двері в туалеті?
Я постережу. Ніхто не зайде.
Маї, усе нормально. Я маю їхати.
Сізве.
Господи!
Усе добре? Чому він іде не попрощавшись?
- Йому треба їхати. - Ось так?
Щось термінове по роботі.
Він неввічливий.
Гей.
Тримайте, пане.
- Що ти собі думаєш? - Ого!
Як смієш приходити до моїх батьків без мого дозволу?
Стривай.
Ого.
Гаразд. Маї. Благаю, заспокойся.
Як ти посмів приїхати до батьків і полагодити вікно?
Привіт, Маї…
Замовкни.
- Я зробив щось не так? - Це ти мені скажи, Звелі.
Що сказати? Це ти прийшла сюди й кричиш.
Що діється?
Ти прийшов у дім моїх батьків, до тата.
Провів із ним цілий день.
А я й слова від тебе не чула з того вечора.
Гаразд.
- Я зрозумів, Маї. Я планував… - Знаєш що? Це неважливо.
Тримайся якнайдалі від моєї родини й життя.
Може, у місті ти й відомий гульвіса. Та я не дозволю так себе зневажати.
Маї, стривай. Послухай.
- Чекай. - Звелі, куди ти?
Маїбує! Маї!
Маї.
Будь ласка, не тікай. Скажи мені.
- Скажи, що коїться? - Що ти маєш на увазі?
Ти носиш каблучку від іншого чоловіка. Та ти тут і кричиш на мене. Що ти робиш?
Вона була й тоді, та ти мене поцілував.
- І я… - Пробач.
Я мав би тобі зателефонувати.
Я цього не зробив, бо боявся.
Я боявся тебе переслідувати, бо знав, що ти в стосунках.
- Просто забий. - Сьогодні я зрозумів,
що найбільше я боюся проґавити шанс на стосунки з тобою.
Я не можу.
Гаразд.
Так.
Добре.
Що?
Гаразд, тож…
Уявімо, я погодилася дати нам шанс.
- Як усе буде? - Це «так»?
Ти погоджуєшся?
Так?
Я питаю, який план?
Думазіле.
Ми прислали тебе сюди працювати.
А ти що робиш?
Взяла й завагітніла.
Ти для цього сюди приїхала?
Я з тобою говорю!
Ноги розводити ти можеш, а матері відповідати - ні.
Грубо.
Я щиро прошу вибачення перед родиною Джама
за поведінку моєї доньки.
Що ж…
Ми розуміємо. Та не можемо сказати, що ми не розчаровані.
Ми дуже розчаровані.
Упевнена, ви розумієте,
що нам більше не потрібні її послуги.
Звісно розумію.
Я сама дуже розчарована.
- Ви не можете мене звільнити. - Голосніше. Я не чую.
- Ви мене не звільните. - Думазіле!
Ого. І чому ж це?
Це дитина Джама.
Ти не можеш казати такі речі.
Ти ж розумієш?
Це правда.
Це дитя - копія дідуся.
Принеси дитину сюди. Дай подивитися. Неси.
Сізве!
Я хочу тебе поцілувати.
Що коїться?
Вона народила від тебе?
- Що? - Про що ти думав?
- Ма, ти про що? - Я не так тебе виховувала.
- Ні, ма… - Про що ти тільки думав?
- Що скажемо людям? - Ма!
А як же Маї?
- Як весілля? - Заспокойся. Зберися.
Це брехня. Думазіле, благаю, скажи їм.
- Сізве, хлопчик - твоя копія. - Я сказала, він схожий на нас.
Це безумство. Думазіле, говори. Скажи щось!
Сину, ми твоя родина. Немає сенсу приховувати правду від нас.
Тату, нащо мені брехати?
Думазіле, скажи щось.
Гаразд. Бачу, йому незручно.
Залиште нас із сином, щоб ми поговорили.
Може, він відкриється, якщо ми поговоримо
як чоловік із чоловіком, як батько із сином.
Вийдіть, будь ласка.
Він схожий на мене?
Тату, що, в біса, коїться?
Я не спав із Думазіле! У мене є прекрасна наречена.
- Нащо мені спати з нашою помічницею? - Гей.
Чого ти кричиш?
Синку, я хочу дечому тебе навчити.
Життя повне помилок.
Гаразд.
І до чого це ти?
Я намагаюся сказати, що дитина Думазіле - частина цієї родини.
Він Джама. Він твій молодший брат.
Слухай, я хочу, аби ти допоміг мені це приховати.
Хочеш, щоб я допоміг?
Ми з твоєю мамою тяжко працювали,
щоб створити імперію.
Виростити тебе й твою сестру.
Ваше життя зараз дуже комфортне.
І якщо ваша мама про це дізнається, усе це зникне.
Ти цього хочеш? Га?
Гей, усе добре?
Як ми це зробимо, Звелі?
Я хочу, щоб ти була зі мною.
У мене гарне життя.
Та воно не буде найкращим без тебе.
Але те, чого хочу я, не має значення.
Чому ти це кажеш? Я ж тут. Хіба ні?
Скажи мені, Маї. Чого ти хочеш?
Я хочу тебе.
Не кажи це лише тому, що думаєш, що я хочу це почути.
Запитай себе, чого ти хочеш у глибині душі.
Чого ти насправді хочеш?
Чого ти хочеш?
Я хочу тебе.
Хочу тебе.
Гаразд…
Сізве зізнався, що це його дитина.
Я хочу перепросити, ма.
Та ми обіцяємо, що подбаємо про дитину.
- Вона - частина сім'ї. - Так.
Маї не має про це дізнатися.
Ми із Сізве про це поговорили. Узгодили це.
Досить із тебе.
Сізве,
ти сам не хочеш нічого сказати?
Перепрошую, що всіх засмутив.
Особливо тебе, тату.
Так.
Ми всі помиляємося, мій хлопчику.
Питання закрите.
Більше не хочу про це чути.
Гаразд?
Гаразд.
- Ти на когось чекаєш? - Ні.
Це, мабуть, Нана.
Ходімо.
Я перевірю.
Так? О ні!
Дядьку, Мадосіні, що ви тут робите?
Боже. Так ти вітаєш свою дружину?
- Дружину? - Ні, стривай.
- Не злися, я поясню. - Дружину, Звелі?
Я поясню, у чому річ.
Послухай, Маї. Я можу пояснити.
- Дружину? - Не злися, благаю. Послухай.
- Ходімо всередину. - Ні.
- Ходімо. - Маї!
Гей!
Не біжи. Ти впадеш. Послухай…
- Маї. - Гей, хлопче, вертайся.
Облиш цю дівчину.
Ходи сюди!
Господи!
Заходимо в твій дім, а тебе немає.
От уже ці йоганнесбурзькі дівчата!
Жахливе місце.
РОЗДІЛ 3 ДОВІЧНЕ УВ'ЯЗНЕННЯ!
ЗВЕЛЕТУ МОБІЛЬНИЙ
Залиште повідомлення після сигналу.
Маї, благаю. Просто дай пояснити.
Благаю.
Племіннику.
Гадаю, важливо призначити дату.
Щиро дякую, дитя моє.
Я цього не хочу.
Дякую, Мадосіні.
Ні, хлопчику мій.
Ти не можеш втекти від своїх обов'язків.
Хіба ж я тікаю? Я надсилаю додому кожну зароблену копійку.
Племіннику, Мадосіні ще молода.
У неї лише одна дитина.
Річний траур закінчився.
Вона має знайти чоловіка, щоб народити ще дітей.
У неї був чоловік.
Послухай, племіннику.
Оскільки твій старший брат помер,
ти маєш стати її новим чоловіком, це твій обов'язок.
Я не маю з нею одружуватися, щоб про неї піклуватися.
Хто з нею одружиться крім тебе?
Ти хочеш, щоб її діти були з різних сімей?
Звелі, не зли мене.
Будь розсудливим, подумай!
Тобі теж слід подумати про твої слова.
Я маю подумати?
Господи!
Друзі, згідно з цією культурою,
коли в жінки помирає чоловік,
родина шукає його живих братів, щоб хтось із них із нею одружився.
Мета - щоб у дітей було одне прізвище, особливо якщо жінка ще молода.
Та зараз часи змінилися.
Тож тепер потрібно ставити питання.
Ти нестимеш відповідальність за брата?
Враховуючи стосунки.
Невідомо.
Де б ти не була, я тебе кохаю
Немає ані роботи, ані грошей
184, СІЛЬВЕР
Усе, досить.
Ні.
Подруго, учора ти плакала весь день
і плачеш досі.
- Що сталося? - Я не хочу про це говорити.
У тебе за годину примірка.
Я не піду.
Маї.
Будь ласка, сядь. Випий кави.
І з'їж тост.
А тоді розкажи мені, у чому річ.
Бо я спантеличена.
Що сталося?
Я з ним переспала.
Із саксофоністом.
Ти з ним переспала?
І в нього є дружина.
Господи. Мені треба випити.
- Це занадто. - Чоловіки - жеребці, бляха!
Я думала, він інший. Мені здавалося, між нами щось особливе…
Забудь. Ти маєш чоловіка, який тебе кохає.
- Я маю сказати Сізве… - Не смій!
Я не можу не сказати. Ми почнемо життя з брехні.
Не зізнавайся чоловіку. Не роби цієї помилки.
Що ж мені робити?
Слухай.
Перше, що ти маєш зробити, -
піднятися й піти на примірку весільної сукні.
По-друге,
нікому ані слова про те, що ти мені щойно розповіла.
Зрозуміла?
І ми більше не згадуватимемо
твого голодраного саксофоніста.
- Дякую, Мадосіні. - Віднеси це на кухню.
Мадосіні, зачекай, будь ласка.
Перед тим, як піти на кухню, присядь.
Треба дещо обговорити.
Ні, Звелі.
Це суто чоловіча розмова, без жінок.
Ми говоримо про її життя.
Мадосіні.
Так, брате?
Ти хочеш зі мною одружуватися?
Якщо ти вважаєш, що так краще для нас обох, -
я з радістю.
Я питаю,
якби ти могла обирати, з ким одружитися,
чи обрала б ти мене?
Якщо ти вважаєш, що це найкращий варіант.
- Ні, я питаю… - Звелі. Ти її чув.
- Ні, дядьку, дай закінчити. - Гей, Звелету!
Мадосіні, послухай. Не хвилюйся про ваше з моїм племінником майбутнє.
Я піклуватимуся про вас, як і раніше. Поки не зможеш робити це сама.
- Так не робиться. - Дядьку!
Я цього не робитиму.
Я не одружуватимуся з нею тому, що ти так сказав!
- Гей! - Ні!
Усі мають право обирати, з ким одружуватися!
І вона має знайти того, кого покохає.
- Хлопче! - Я цього не робитиму.
Гей, Звелету!
Хлопче!
Ти не слухаєш, хлопче.
- П'ятдесят тисяч. - Ти здуріла?
Щомісяця.
П'ятдесят.
Також ви маєте зробити ремонт у моїй квартирі.
Рік декрету.
Якщо ні - пані Джама дізнається, що в неї з'явився не онук.
А пасинок.
Гаразд.
Думаю, ніхто не проти «Мімози».
Так, люба. Будь ласка.
Я не буду. Дякую.
Добре.
Моя сукня готова?
- Так… - Отже…
Люба.
Я знаю, що тобі подобається ця сукня.
Та оскільки ми тут, чому б не приміряти інші варіанти?
Ти ж не проти, дорогенька?
Ні, мамо.
Я їх принесу.
Це Swarovski. Дивовижно.
- Прекрасна. - Сукня важка,
вона не зможе в ній дихати.
Ось твій коктейль.
Подруго, зберися.
Благаю, удай, що тобі все подобається.
Ми майже закінчили.
Тобі подобається?
Вона гарна.
Через цей сік я дивно почуваюся. Я ніби літаю в повітрі.
Просто пий його.
Тепер я можу поміряти свою сукню?
Є ще багато інших.
Я не ваша лялька.
І не ваш проєкт. Я жива людина з почуттями.
І є сукня, яку я хочу поміряти. Будь ласка.
Маїбує!
Я принесу вашу сукню, ви матимете в ній чудовий вигляд.
Дякую.
Я оспівуватиму
Красу
Чоловіка та його худоби
- Що на тебе найшло? - Ласка божа, коханий.
Маї, ти матимеш неймовірний вигляд.
У тебе буде хороше життя, якого я завжди для тебе бажала.
Мамо, принесу тобі води.
МаБенґу, що ти пила?
А я хіба щось п'ю?
Маї, що пила твоя мати?
- Вона лиш пригубила. Ти ж її знаєш. - Я бачу.
- Ти п'яна. - Любиш ти наговорювати на людей.
Тату, ми маємо цю розмову щомісяця.
Я маю те, що маю, завдяки вам.
Це робить мене щасливою.
Гаразд, дитя моє. Дякую.
Я теж вдячна.
- Люблю тебе, тато. - Гаразд.
- Люблю тебе, мамо. - Па-па.
До зустрічі.
Па-па.
Єдине, що мене турбує, - дах, що протікає.
Уже стільки років.
Чому ти його не лагодиш?
Я досі збираю гроші.
У нас же є стільки грошей!
МаБенґу, ми їх не чіпаємо.
Ми навіть весілля не можемо тут провести через цей дах.
Ти ж знаєш, що причина не в цьому.
Джама показали, що не хочуть, аби ми були дотичні до підготовки,
бо ми їм нерівня.
Забудь про Джама.
У нас дах протікає.
Двері туалету теж проблемні. Подує вітер - вони відчиняються.
Треба відремонтувати.
Я не купувала штори десять років.
Я що, забагато прошу?
Ти п'яна!
Сізве?
Сізве!
Іду.
Скажи, чому я не можу сам сісти за кермо?
Ти не знаєш, куди їхати.
Це моя парубоцька вечірка. Я повинен мати право голосу.
Боюся, буде так, як ти скажеш.
Враховуючи те, що від тебе завагітніла Думазіле.
- Це не так. - Так.
- Ні, чесно. - Сізве.
- Ну ж бо. - Бро.
Я серйозно. Це все батько.
Що?
Попросив взяти вину на себе, щоб мама не озвіріла.
Що?
Це правда?
- Так. - Роберте!
Ти взяв його вину на себе?
Що я міг зробити?
Це не твоя робота.
Помічниця, Думазіле!
- Ліндіве, послухай… - Не смій промовляти моє ім'я.
Невідомо, де були твої губи!
Ні, мої губи…
Ти зробив із мене дурепу.
Я знаю, що чоловіки зраджують.
Але щоб у моєму домі та з Думазіле?
Вибач.
Що…
Як мені все виправити?
МАЇ, БЛАГАЮ, ПОГОВОРИ ЗІ МНОЮ
ПРОЧИТАНО
Гей.
Дякую, Мадосіні. Та не варто було.
Схоже, дядько незадоволений.
Усе з ним буде нормально.
А ти?
А що я?
Ти розумієш, чому я прийняв таке рішення?
Розумію. І я вдячна.
Твій брат був прекрасним чоловіком.
Так, таких на світі більше нема.
Я сподіваюся знову зустріти таке кохання,
і, можливо, тепер зможу.
Така можливість є.
Це дійсно так.
Розкажи про жінку, яка була тут, коли ми приїхали.
- Що? - Ти хочеш із нею одружитися?
Так, але це неможливо.
Господи, брате.
Вона знає, що ми не одружені?
Зараз це не мало б значення.
Хто знає.
Розкажи про неї.
Її звати Маїбує.
Кличуть її Маї.
Вона…
Боже.
МЕНІ ШКОДА, ЛЮБА БЛАГАЮ, ПРОБАЧ
Гаразд, кохана.
Я знаю, що жодні слова не втамують біль, який я тобі заподіяв.
Це через приниження, бо я відчуваю, що як чоловік я тебе не гідний.
Маю свої проблеми, ти розумієш.
Тож я шукав легкого підвищення самооцінки. Пробач, люба.
Гаразд.
Ось що я приніс, щоб показати, як мені шкода.
Господи.
Так.
Досі виготовляють такі великі діаманти?
Любий мій!
- Тобі подобається? - Ні.
- Ні? - Ні.
Роберте. Ні.
Не відкупишся. Підкупаєш діамантами?
- Ні. - Так.
Ні, люба.
Я тебе не підкупаю.
Я хочу показати, як мені шкода.
Я мав проблеми нижче пояса.
У тебе немає проблем. Ти просто жеребець!
- Так, я жеребець. - Ти перепрошуєш?
- Так. - Знаєш, є дещо…
Не знаю, чи ти також про це чув.
Кажуть, вибачення легше приймаються на півдні Франції.
Звісно. Відвезу тебе куди завгодно.
Куди завгодно, моя кохана.
- Ще мені не подобається звук мого Range. - Справді?
Інші водять гарні машини, як от BMW X7.
- А в мене все погано. - Так. Ні.
Не проблема. Авто - це не проблема.
Тобі личитиме BMW. Чорне.
- X7. - І воно надійне.
- Так. - І плавне.
- Як я. - То що?
Вибач, кохана. Це не повториться.
Так.
- То я його отримаю? - Звісно.
- Отримаю? - Так.
Так.
- Сізве, не може бути! - Воно твоє.
- Що? - Я купив його тобі.
Мені?
Я зрозумів, як тупо було подарувати тобі намисто,
- коли ти досі їздиш на таксі. - Боже!
НОВЕ АВТО, НОВА Я! #ПОДОРОЖНААВТО #ДОРОГАВКАЙФ
#БАЛУЄ #НАЙКРАЩИЙНАРЕЧЕНИЙ
#ПОЇЗДКА З КОХАНИМ & НОВА ЛЮБОВ
Сестро.
Ти все ще тут. Ти ж завтра одружуєшся.
Я майже закінчила.
- Гаразд. Чудового весілля. - Дякую.
- Добре, бувай. - Дякую. Бувай.
Можна зайти?
Що ти тут робиш?
Прийшла пояснити.
Не треба нічого пояснювати.
Я не дружина Звелі.
Не треба брехати заради нього.
Я не брешу.
Благаю, дозволь пояснити.
Гаразд.
Я слухаю.
Моя прекрасна донечко.
Сьогодні твій зірковий час.
Нано.
Благаю, допоможи. Дурний байк не заводиться.
- Будь ласка, підвези мене. - Куди?
На виступ. Нано, досить питань. Просто підвези.
А де цей виступ?
Точно не знаю, якийсь великий захід.
- Благаю, досить питань. - Ти ж знаєш, я не люблю заходи.
Нано, грошима за виступ
я зможу оплатити свою частину оренди «Блек Букс».
Нано, благаю!
Гаразд, добре.
Я тільки підкину тебе. Не залишуся там.
- Не залишуся. - Дякую, Нано.
З тебе гроші за бензин.
Почекаєш. Зараз немає.
А чим ми заправимося? Водою?
- Брате. - Так, пане?
- Даси нам хвилинку? - Так.
Нареченій і батькам.
Що таке, тату?
Поглянь.
Бачиш це?
Маї…
Це гроші, які ти давала нам відтоді,
як почала працювати.
Ми їх не чіпали.
Я хочу сказати, що твій вибір має ґрунтуватися на коханні,
- а не на грошах. - Боже!
Тату, чому ти кажеш це зараз?
Мамо?
Треба йти.
То відчиняй двері.
- Що таке? - Заводь машину. Їдьмо!
- Швидше заводь машину! Поїхали! - Зачекайте.
Ми не на виступ приїхали?
Послухай, Нано.
Це весілля Маї.
- Що? - Я не дивитимуся,
як моя кохана одружується з іншим.
Ні. Чого ти чекаєш?
- Заводь машину, їдьмо - Заспокойся, Звелі.
Друже, усвідом, що ти артист.
Ти приїхав працювати.
То я маю їх розважати?
- Так. - Я відмовляюся це робити!
Маї зробила свій вибір.
Ти маєш його прийняти.
Я не можу.
Вважай, що це твій шанс усе відпустити.
Шанс попрощатися.
Ти знав, що він тут?
Це новина для нас обох.
Не чекатимемо більше.
Пане Джама, візьміть обручку
й надіньте її дружині.
І промовте вашу обітницю.
Маїбує Нкосі.
Відколи ми зустрілися,
кожен мій день чудовий.
Дні яскравіші завдяки тобі.
Твої уважність
і доброта…
роблять мене щасливим.
Я дуже хочу створити з тобою родину.
Хочу, щоб ми кохали одне одного завжди.
Вічно.
Я кохаю тебе.
Амінь.
Сізве.
Так добре до мене ставишся.
Ми пережили безліч чудових моментів.
Я дуже хочу розділити своє життя з тобою.
Амінь.
- Амінь. - Амінь.
Не гаятимемо часу.
Якщо тут є хтось,
хто заперечує проти цього союзу,
встаньте й скажіть.
Кажіть зараз.
Очевидно, що таких немає.
Від щирого серця радий повідомити,
що я проголошую вас чоловіком і дружиною.
- Можете поцілувати… - Наречену!
Дякую.
Маї.
Усе добре?
Кохана, ми чекаємо на твій підпис.
Маї, я питаю, чи все нормально.
- Так, усе добре. - Тоді підписуй.
Перепрошую, пасторе, ми ж уже сказали «так»,
навіщо ставити підпис?
Це юридичний документ, завдяки якому ви станете пані Джамою.
Тобто поки я його не підписала, ми не одружені?
Юридично пані Джамою ви станете,
коли поставите підпис.
Підписуй, кохана.
Я не можу.
- Що таке? - Що коїться, Маї?
Маї?
Маї! Що відбувається?
Маї!
- Маї! - Маї!
- Охорона! - Маї!
Охорона!
Облиште мою доньку!
- Маї! - Облиште її!
- Ні! - Маї!
Звелету!
- Звелі. - Маї?
О ні.
Що таке? Що відбувається?
- Я даю нам шанс. - Маї!
Біжімо.
Тікаймо!
Забагато людей думають про те, що скажуть інші.
Вам жити з наслідками прийнятих рішень. Подумайте про це.
Слухайте.
Я розумію, що зобов'язання - це важливо,
та вони не можуть бути важливішими за вашу долю.
Переклад субтитрів: Дарина Попова