Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tolikrát mě napadlo, jaké mám štěstí, že jsi po mém boku.
Laskavý a taktní muž, kterému jsem naprosto věřila.
Kam se ten dokonalý muž až dostal?
Jak jsi mě mohl takhle zradit?
Jak jsi mohl přivést ty cizí lidi do mé ložnice?
Vezmeme vás do Francie.
Varuji vás, ten příběh je velmi znepokojivý.
Muž, 71 let, se přiznal k drogování
a znásilňování své ženy po dobu deseti let.
K témuž zval i další muže.
Tento případ získal pozornost celého světa.
Nic podobného tu ještě nebylo.
Mnozí se ptají, jak k tak strašnému sexuálnímu násilí
mohlo docházet v takovém rozsahu.
Celé roky manipuloval všechny kolem sebe
a ti vůbec netušili, co se děje.
Jde asi o 72 různých mužů.
Ale nedokážou všechny identifikovat. Kdo jsou ti muži?
Většina obviněných stále odmítá odpovědnost.
Neřekl mi, že zdroguje svou ženu.
Nevím, jak ostatní, ale já zrůda nejsem.
Celá soudní síň ztichla,
když Gis è le Pelicotová řekla, že chce mluvit přímo s exmanželem.
FILM OBSAHUJE AUDIO SVĚDECTVÍ V PODÁNÍ HERCE
JSOU TO VÝŇATKY ZE SOUDNÍCH VÝPOVĚDÍ
ZÁŘÍ 2024
Pracovala jsem na spoustě soudních případů znásilnění.
Většinou je jeden obviněný a jedna oběť,
u soudu téměř nikdo. Zde je v soudní síni plno.
STÁTNÍ POLICIE
Tento proces je velmi neobvyklý.
Vzadu novináři, právníci a zase právníci.
A všude kolem obvinění.
Ještě jsem nezažila, aby u soudu
všude seděli samí obžalovaní.
Zejména ve věci natolik choulostivé.
V září 2024 začal proces, který šokoval celý svět.
V jeho středu stála 72letá Gisèle Pelicotová.
Její manžel se přiznal, že ji téměř deset let drogoval a znásilňoval.
S ním tu stálo dalších 50 mužů, obviněných
ze znásilnění nebo sexuálního násilí na bezvědomé Gisèle,
které si Dominique natáčel. Všichni byli shledáni vinnými.
Někteří se ke znásilnění přiznali.
Jiní tvrdili, že byli oklamáni.
Že prý je Dominique Pelicot zmanipuloval,
aby si mysleli, že jde sexuální hru.
Někteří doslova uvedli, že ten den neodešli
z domu s úmyslem znásilnit ženu, tudíž nejsou násilníci.
Navzdory existenci video důkazů
jejich popírání podporuje současný francouzský zákon o znásilnění,
který nezmiňuje slovo souhlas.
Mnozí z nich staví svou obhajobu
na tvrzení, že neměli v úmyslu ji znásilnit.
Šli tam na trojku a bylo zajímavé,
že se hlavní soudce zeptal každého z obžalovaných:
"Mluvil jste s ní? Měl jste její souhlas?"
A oni všichni odpovídali: "Ne, nemluvil jsem s ní.
Její souhlas jsem neměl."
Myslím, že dlouhodobě se bude ve Francii a na celém světě
debatovat o tom, jak jsme se dostali až sem.
Lidé se ptají, jak moc je tato misogynie zakořeněná
ve francouzské kultuře.
Celý svět se dívá.
Z Gisèle Pelicotové se za pár týdnů stává ikona.
Její postoj odhaluje témata hanby, souhlasu a sexuálního násilí.
Že jsem prý statečná. To ale není statečnost.
Je to vůle a odhodlání změnit společnost.
Když se díváme na záběry
ze soudní síně a mimo ni, vidíme,
že Gis è le Pelicotová dennodenně prochází kolem mužů
obviněných z jejího znásilnění.
Mají nasazené kapuce, masky a kukly,
skrývají své tváře, seč můžou, aby utajili svou identitu.
A tato žena prochází kolem nich.
Vstoupí do soudní síně a lidé jí aplaudují.
A každý den musí najít sílu stanout těm mužům tváří v tvář.
Lidé z celého světa vyjadřují Gisèle Pelicotové podporu.
Vzkazy na zdech u soudní budovy,
masové protesty tisíců v mnoha městech.
Toto je příběh o domácím násilí ve velkém a znásilnění,
do kterého jsou zapleteni cizí lidé.
Hrůza toho případu a také propojitelnost Gis è le Pelicotové,
a samozřejmě její velmi statečné a vzácné rozhodnutí
zapojit do případu veřejnost,
vtiskly tomuto případu celosvětový přesah.
MAZAN, PROVENCE
Případ se sice stal celosvětovým, ale nejotřesenější je Mazan.
Tato malá středověká vesnička s asi 6 000 obyvateli
leží 34 km severovýchodně od Avignonu.
Tady Pelicotovi žili
a tady byla Gisèle roky zneužívána.
Je to mírumilovné město, které tento případ zničil,
protože Mazan si nyní lidé spojují se znásilněními.
Lidi už nebaví poslouchat o tom případu.
Nechápou, proč si lidé spojují jméno města,
kde tak rádi žijí, s tímto případem.
Francouzská média mluví o případu jako o " aféře Mazan".
Domov místních je neoddělitelně spjat s procesem
a propírán na titulních stranách.
Proboha, ten příběh.
Padá na nás jako nějaký meteorit,
protože něco takového by nikoho ani nenapadlo.
Bydlí tu i Marion. Vede centrum pro oběti sexuálního násilí.
Najednou tuhle tichou vesničku sleduje celý svět.
Média z celého světa ty lidi rozebírají
a taková vesnička na to není připravená.
Lidi frustruje skutečnost, že jméno vesnice poskvrnili
tři obžalovaní,
včetně Dominiqua Pelicota z Mazanu.
Většina podezřelých bydlela dále než 60 km od vesnice.
Panuje tu ale i napětí a podezření.
Policie sice identifikovala 50 mužů, které natočil Dominique Pelicot,
ale dalších 22 podezřelých je stále na svobodě.
Navíc je to tradiční, patriarchální vesnice.
Takže případ, kde je zneužívání, znásilnění a sexualita, je tabu.
Není to něco, o čem bychom mluvili.
Bez ohledu na to, kde ke zločinům došlo,
mnozí nechápou, jak k nim vůbec mohlo dojít.
CARPENTRAS, PROVENCE
SUPERMARKET E. LECEC 12. ZÁŘÍ 2020
Co mě na tom děsí je fakt,
že to celé prasklo jen náhodou.
Dominique Pelicot se prozradil,
když ho přistihla ochranka, jak fotí pod sukní
ženu v supermarketu v Carpentrasu.
Fotil si vás telefonem.
Točil pod vaší sukní!
Objeví se video, jak Dominique
natáčí pod sukní jedné ženy v supermarketu.
Vidíme jeho tvář s maskou proti covidu
a jeho telefon, jak nenápadně sklouzne k její sukni.
Poté ho konfrontuje člen ochranky.
Točil si vás telefonem.
Točil pod vaší sukní!
Jo! Nahlásíte to? Točil si vás na telefon.
Točil vám pod sukní, takhle ho držel.
- Nahlásíte to? - Jsou to čtyři klientky.
To myslíte vážně?
Nežertuju. Je na kameře. Počtvrté!
Jdeme rovnou na policii!
Když ho chytí, jde o neopatrnost někoho,
kdo svou úchylku pečlivě skrývá.
Jako by měl nezkrotnou touhu
dostat se té ženě pod sukni.
A co ty ostatní? Měli bychom je najít, jsou tři.
Jste vážně nechutnej.
Fakt odpornej.
Co teď, paní?
Na tom případu je děsivé to,
že víme o spoustě případů
drobných sexuálních zločinů jako focení pod sukní,
které se nevyšetřují.
A jen díky policii, která se případu chopila,
byly odhaleny širší souvislosti.
Při výslechu na policii
Dominique Pelicot tvrdil, že ho přemohly touhy,
neboť měl ženu měsíc mimo domov.
Že by to jinak neudělal.
Dominique Pelicot si sedne ke své ženě,
začne brečet a řekne: "Gisèle, udělal jsem velkou chybu.
Udělal jsem hloupost.
Přistihli mě, jak točím ženským rozkrok
pod sukní."
Ona se odmlčí, přemýšlí o tom...
přes 40 let spolu...
Ví, že mu odpustí,
ale řekne: "Musíš se jí omluvit.
A jestli to ještě uděláš, odejdu od tebe. Tečka."
A on se omluví a řekne: "Už se to nikdy nestane."
V tu chvíli ona netuší, jaký je rozsah zneužívání,
kterého se on za posledních deset let dopustil.
Za 50 let společného života nikdy neudělal žádné oplzlé gesto.
Říkám mu: "Tentokrát ti prominu,
ale žádné příště nebude."
12. ZÁŘÍ 2020
Točil si vás na telefon.
Točil pod vaší sukní.
Jsou to tyhle snímky.
V září 2020 zastaví Dominiquea Pelicota ochranka,
když natáčí pod sukněmi žen v supermarketu.
Podle legislativy platné v Británii
se jedná o čin, který je od roku 2018 ve Francii nelegální.
Člen ochranky hraje v tom příběhu velmi důležitou roli,
protože kdyby netrval na tom, aby žena,
která byla bez svého vědomí točena, šla čin ohlásit
na policii, asi by to nikdy neudělala.
Třeba si myslela, že je podivín, ale stalo se.
Půjdu domů, všechno bude fajn.
Tenhle incident vypustím, život jde dál.
Jdeme rovnou na policii!
Vy zůstaňte tady. Ani hnout.
Paní, doufám, že to ohlásíte.
To video se ale dostalo do francouzských médií.
Zcela jasně je slyšet, jak ti členové ochranky říkají:
"Paní, musíte to ohlásit na policii,
je to dnes už počtvrté.
Jste čtvrtá, které se to děje.
Musíte to ohlásit. Udělejte to."
A ona to udělala, díky čemuž se rozjelo
policejní vyšetřování.
Fotky v médiích ukazují, jak kamery zachytily Dominiquea
používajícího tašku se skrytým zařízením.
V tu chvíli ho tedy zatkli za něco,
co někteří označují za drobný sexuální zločin.
Je to kapka v moři ve srovnání s tím,
co se děje posledních deset let.
Policie pak našla v tašce, kterou měl u sebe, fotoaparát,
videokameru a kondomy.
Dominique Pelicot měl v tašce dva telefony.
Když policejní vyšetřovatel ty telefony prohlížel,
něco upoutalo jeho pozornost.
Na iPhonu byla jen jedna aplikace, Skype.
Tak ten Skype otevřel a uviděl
fotky žen ležících na posteli v bezvědomí
a kolem nich nahé muže.
Rozhodl se zavolat nadřízenému a zahájit vyšetřování
s cílem zjistit, o co jde.
Byly zabaveny všechny digitální přístroje z Dominiqueova domu.
Na USB disku policie objeví složku s názvem "Zneužívání".
Uvnitř najde pečlivě označené složky
s více než 20 000 videi a fotkami.
Zdálo se, že jsou na nich různí muži při sexu s jednou ženou.
V té době policie nevěděla, co se děje.
Nevěděli, na co se dívají.
Všimli si, že na každém videu je táž žena,
a později zjistili, že je to vlastně Pelicotova žena.
S tolika důkazy policii čekalo dlouhé vyšetřování.
Kdo jsou ti muži? Je to dobrovolný sex?
Je možné, že se dívají na ženu, která je dlouhodobě zneužívána?
Začali zkoumat životy Dominiquea a Gisèle Pelicotových.
Vedli velmi soukromý, klidný život.
Své tři děti vychovali poblíž Paříže
a měli sedm vnoučat.
Na důchod se přestěhovali na jih Francie, prostě typická rodina.
Nic obzvlášť zajímavého.
Proto se s nimi lze skvěle ztotožnit.
Ve všech směrech si užívali šťastný důchod.
Popisovala jejich manželství jako šťastné a naplňující.
Hodně vařil, vnímala jsem to jako ochotu.
Jednou pro mě přijel na nádraží Avenal
po deseti dnech, co jsem byla u vnoučat.
Už měl uvařené jídlo.
V troubě už byly dva talíře.
Já si na brambory dala olivový olej a on máslo,
aby bylo jasné, který talíř je jeho.
Dávali jsme si sklenku bílého vína.
Když byl v televizi fotbalový zápas, nechala jsem ho, ať se dívá.
Přinesl mi do postele mou oblíbenou malinovou zmrzlinu.
Řekla jsem mu: "Mám takové štěstí.
Jsi miláček, hezky se o mě staráš."
I přes jejich zdánlivě idylický život
existovaly známky toho, že všechno není zcela v pořádku.
Už v roce 2013, když se přestěhovali do Mazanu,
měla Gisele zdravotní problémy,
trápila ji ztráta paměti.
Padaly jí vlasy, hubla.
Hlavně ta ztráta paměti
začala nejspíš v okruhu rodiny naznačovat,
že se něco děje.
Byl to takový zvláštní pocit,
kdy měla dojem, že ztrácí pojem o čase a utíká jí život.
Život jí jakoby unikal. Šla za třemi neurology.
Bála se, že má Alzheimera.
Dominique ji tehdy velmi podporoval
a Gisèle šílela a říkala si, co se to děje.
Ale věděla, že má vedle sebe velmi podporujícího manžela.
Ujišťoval ji, že bude v pořádku,
že se nemá čeho bát.
Nikdo jí neuměl říct, co přesně se děje.
Nikoho nenapadlo, co bylo nemyslitelné,
a nikdo si neuměl představit nepředstavitelné.
Až když ho v roce 2020 přistihli natáčet pod ženskými sukněmi,
všechno začalo do sebe zapadat.
Je to dva měsíce od doby,
co Dominiquea Pelicota zatkli za točení žen v supermarketu.
Gisèle manželovi odpustí,
ale najednou si je zavolají na policejní stanici.
Prožijí spolu doma normální ráno
a pak jedou na policejní stanici.
Gisèle Pelicotová si myslí,
že to souvisí s incidentem natáčení v supermarketu.
Je tam silný moment, když Gisèle vidí, jak jejího muže Dominiquea
volají nahoru a on stoupá po schodech k výslechu.
Ona zůstává dole. Vymění si pohled,
aniž by tušila,
že to je naposledy, co vidí svého muže.
Strážník řekl: "Ukážu vám věci,
které vám nebudou příjemné."
Otevřel složku a ukázal mi fotku.
Bylo těžké poznat se v oblečení, které jsem nepoznávala.
Pak mi ukázal druhou fotku. A pak třetí.
Řekla jsem, ať přestane. Bylo to nesnesitelné.
Ležela jsem nehybně ve své posteli a nějaký muž mě znásilňoval.
Celý můj svět se rozpadl.
Člověk musí myslet na to,
jak asi Gisèle v tu chvíli muselo být.
Představa, že se díváte na někoho,
kdo pro vás dělá všechno,
obzvlášť když vám není dobře, a jste mu proto vděční,
ale později vyjde najevo, že vás zrazoval,
a to nejhůře, jak si lze představit. Je to velmi zlověstné.
Tentýž večer to řekne svým dětem.
Nejdřív zavolá své dceři a řekne jí:
"Musím ti říct něco hrozného."
A řekne jí, že ji otec mnoho let znásilňoval
a zval cizí muže, aby s ní měli sex,
zatímco ležela v bezvědomí.
A nastalo zemětřesení, byl to šok pro celou rodinu.
Dorazili jsme do města Mazan.
Mazan je velmi poklidné, tiché město.
Není tu moc co dělat.
Je známé jako provensálské městečko, kde se dobře žije.
Blížíme se k místu, kam jim řekl, ať zaparkují.
U stadionu, který je hned tady.
Tady měli zaparkovat muži, které potkal na internetu.
Dominique Pelicot dorazil na setkání s nimi pěšky.
Někdy přišel dokonce v županu.
Byl ve spodním prádle a na sobě měl župan.
Přišel je sem vyzvednout a pak pokračovali do domu.
Šli asi 100 metrů, než došli do slepé uličky,
kde stál jejich dům.
Tady je to.
Tady se to odehrávalo od roku 2013 do roku 2020.
Na velmi klidném, odlehlém místě, v pěkném domě.
Právě tady se celá léta odehrávala tato hororová scéna.
Gisèle ukázali videa, na nichž má s ní její muž
a ostatní muži sex, zatímco ona spí.
Vyšetřovatelé museli zjistit, jak se to mohlo stát.
Na základě videí policie určila,
že se to dělo zhruba deset let.
METRO
PAŘÍŽ 2011
V roce 2011 byli Pelicotovi svoji téměř 40 let
a žili v Paříži.
Jsou prarodiči, žijícími šťastným a poklidným životem.
Před několika lety začal Dominique Pelicot doma vařit.
S perverzním potěšením jí sdělil:
"Drahoušku, uvařím, můžeš odpočívat." A tak dále.
Pod záminkou péče o svou ženu
jí Dominique podával drogy.
Pelicot používal lék Temesta,
což je lék proti úzkosti.
Temesta, známý také jako Lorazepam,
léčí úzkost a problémy se spánkem.
Dominique používal léky, které mu předepsal jeho lékař.
Obvykle rozdrtil tři pilulky
a přimíchal je do jídla.
Často přidával spoustu česneku, cibule, koření.
Mnoho chutí a vůní, aby zakryl chuť a barvu léku.
Když jí to nemohl dát do večeře,
přinesl jí oblíbenou zmrzlinu.
Vysoká dávka Temesty může způsobit ztrátu vědomí.
Přinesl mi zmrzlinu do postele. Mou oblíbenou, malinovou.
Řekla jsem mu: "Mám takové štěstí.
Jsi miláček, hezky se o mě staráš."
Nikdy se mi nerozbušilo srdce, nic jsem necítila.
Musela jsem se propadnout hodně rychle.
Lék způsobil, že se Gisèle propadla do hlubokého, komatózního spánku.
Kdyby jí dal Temestu brzy,
vzbudila by se moc brzy, takže musel všechno přesně načasovat.
V několika případech, které jsou vidět na videu,
se Gis è le probouzí, ale beztak si to nepamatuje.
Pelicot pracoval na tom, aby ji udržel v bezvědomí.
Další den jsem byla unavenější než obvykle,
ale hodně jsem pracovala, a přikládala to tedy tomu.
Poté, co Dominique Gisèle zdrogoval, ji znásilnil.
Toto zneužívání trvalo dva roky.
V roce 2013 se pár přesunul do Mazanu.
Tam Dominique své zločiny zintenzivnil.
Začal zvát k účasti cizí lidi.
Pelicot dal mužům rozsáhlé pokyny.
Řekl jim, ať zaparkují u nedalekého sportovního centra,
aby to sousedům nebylo podezřelé.
Zakázal jim používat vodu po holení.
Před příchodem k němu nesměli kouřit.
Dominique plánoval precizně a pečlivě.
Po příchodu následoval velmi specifický postup.
Museli si umýt ruce v horké vodě a svléknout se v kuchyni.
Zejména nesměli být hluční.
Také jim řekl, ať si ohřejí ruce na topení,
protože dotek chladných rukou mohl Gisèle probudit.
Pelicot udělal maximum pro to,
aby se Gisèle neprobudila,
ani ráno nepojala podezření, co se v noci dělo.
Myslím, že ho vážně bavilo dávat těm mužům kázání.
Něco jako: "Tahle žena je moje, to já ji vlastním.
Jestli tě mám k ní pustit, uděláš to tak,
protože já tu strážím bránu."
Je ticho, šeptají, aby ji nevzbudili.
Jde o někoho, kdo spí skutečně hlubokým spánkem.
Je jako mrtvola. Prostě jen tělo.
Čelist jí padá na stranu a chrápe.
Dotýkají se jí, dělají jí hrozné věci, ona se nehýbe.
Očividně je mimo a nereaguje.
Často je zcela nahá, někdy má oblečení
vytažené nahoru a stažené kalhotky.
Muži chodí často za ni
a masturbují, aby se nabudili. A někteří...
jí strkají penisy do vagíny, zadku,
úst, aniž by na ni kdy promluvili.
Jsou to scény barbarství.
Byla jsem pro ně kusem hadru, pytlem na odpadky.
Ležím nehybně na posteli a oni mě znásilňují.
VE SPÁNKU
Vidíme tu konkrétní fetiš.
Říká se mu somnofilie a je to fetiš nebo touha
mít sex s někým, kdo je nehybný a v bezvědomí.
Někdy se tomu znepokojivě říká "fetiš spící krásky".
Je to zločin. Svou ženu nepožádal o souhlas
k provozování této činnosti.
Policie je schopna odhalit rozsah zločinů jen díky tomu,
že Dominique vše natáčel.
Dominiquea Pelicota velmi silně ovlivnila pornografie.
Považoval se za filmového režiséra.
Natáčí sexuální scény, scény se znásilněním.
Některá videa jsou ze stativu, jiná zabíraná zblízka.
Je slyšet, jak je její bývalý muž režíruje.
Říká třeba: "Jemně...", nebo používá vulgarity typu:
"Vraž ho do tý štětky,"
nebo: "Tahle kurva si to zaslouží."
Byly tam stovky souborů a videí se zneužíváním.
Pečlivě je ukládal, organizoval a archivoval.
Z každého znásilnění dělal videomontáže,
které třídil podle sexuálních scén, trvání a data.
Všechna videa řadil stejně,
jak jsou řazena na pornografických stránkách.
Je to někdo, kdo si velmi užívá to, co dělá,
ale všechno to plánování, organizování
a velmi bohatý fantasy svět, ve kterém někdo jako Dominique žije,
je velkou součástí jeho samotného.
Přemýšlel o tom celou dobu.
V průběhu let Dominique začal hledat jinde.
Obrací svou pozornost ke své dceři Caroline.
Mezi těmi tisíci fotografiemi
v katalogu jejího otce byla spousta jejích fotek.
Řada byla vymazána,
ale policejním specialistům se je podařilo obnovit.
Dominique Pelicot sdílel online fotku své dcery s matkou
se skutečně ponižujícími komentáři.
Také tam byla fotomontáž,
na které spolu vychází z koupelny,
s názvem "Moje děvka a její dcera".
Našly se i fotky snach manželů Pelicotových.
Našly se fotky, nikoli ve spaní, ale za jejich plného vědomí,
focené skrytou kamerou v koupelně,
když nahé vylézaly ze sprchy nebo z vany.
Takže nejen Gisèle Pelicotová a všechna ta hrůza, kterou zažila,
ale také její dcera a snachy.
Byl to oportunista. Neustálý voyeur.
Dominique tento tajný život skrýval téměř deset let.
Když ho zkoumali psychiatři,
nenašli žádné skutečné nebo vážné duševní poruchy.
Ale má dvě identity.
Jistě uměl oddělit tvář, kdy působil jako milující manžel,
milující otec,
aby mohl sloužit svému vyššímu účelu.
Dokázal manipulovat všemi kolem sebe, dětmi, přáteli,
svou ženou, a to celé roky, aniž by jen tušili, co se děje.
Žila jsem 50 let s mužem,
o kterém bych si nepomyslela, že je něčeho takového schopen.
Pro mě to byl člověk, kterému jsem bezvýhradně věřila.
Balamucení pokračovalo, a Gisèlino zdraví se zhoršovalo.
Příznaky tam byly,
ale já je neuměla dešifrovat.
Viděl, jak se bojí o své zdraví, jak hubne.
Doprovázel ji k lékařům.
Moc dobře věděl, co s ní je, ale neřekl nic.
Je to hrozivé, je to skoro jako noční můra.
Co považovala za důkaz lásky v době, kdy jí nebylo dobře,
byl vlastně způsob, který mu umožnil páchat ty zločiny.
Dominique zosnoval kampaň zneužívání a vytvořil síť lží.
Ale nejednal sám.
Můj vztah k tomuto případu se omezuje
asi na 20 minut,
kdy jsem byl doma u Pelicotových.
Policejní zkoumání videí
odhaluje rozsah zneužívání Gis è le.
Zachycují téměř 200 případů údajných znásilnění, spáchaných
Dominiquem Pelicotem a 72 dalšími muži.
Podařilo se identifikovat 50 z nich.
Trápí mě, že neumím vysvětlit,
jak jsem se do té situace dostal.
Setkání s Pelicotem způsobilo v mém životě explozi.
Jde o kompletní průřez společností.
Věk je mezi 26 a 74.
Je tam hasič, novinář na volné noze
a taky pár důchodců.
Voják, zdravotník, vězeňský dozorce, pekař.
Jsou tam i nezaměstnaní, které Pelicotův obhájce
označil za "pány Průměrné".
Tři obžalovaní jsou přímo z Mazanu,
včetně souseda Pelicotových.
Jednoho z nich Gisèle poznala, když ji vzali na policejní stanici.
Občas jsem ho vídala v pekárně, pozdravili jsme se.
Jednou k nim přišel
pod záminkou, že jde za Dominiquem kvůli kolu.
Jezdil na kole a měl mezi cyklisty kamarády.
Šel k Pelicotovým, aby viděl Gisèle naživo,
než se vrátil a údajně ji sexuálně zneužil.
Nikdy mě nenapadlo, že mě znásilní.
Soused toto tvrzení popírá.
Jindy vykládal mužům, kteří ji chtěli vidět,
než přijdou do domu, ať přijdou do supermarketu,
nebo jim posílal její fotky nebo videa,
aby viděli, jak vypadá, než se tam dostavili.
Násilník není někdo, koho potkáte v noci na parkovišti.
Násilník může být i v rodině nebo mezi přáteli.
Muži cestovali do Mazanu až ze 64kilometrové vzdálenosti.
Dominique objevil způsob náboru.
Při zkoumání si policie kladla otázku,
jak byli ti muži zváni do domu Pelicotových.
Zjistilo se, že používal jistý web.
Dominique se registroval na francouzském chatu Coco.
Navenek se to tvářilo jako seznamka,
kde mužští uživatelé měli modré účty
a ženy růžové, ale růžové měly i páry.
Zvenku to vypadalo velmi neškodně,
ale uvnitř to bylo zcela jiné.
Pod dětskou maskou se skrývala daleko temnější tvář.
Nechvalně proslulý web napojený na kriminální aktivity.
Takové bezplatné fórum shromažďující pasáky,
zločinecké obchodníky, sex kupující klienty.
Vyjadřovali tam sexuálně intimní obsah
o ženách, bavili se o ženách
tím nejsexističtějším dehumanizujícím způsobem.
Na Cocu mohli uživatelé skrývat svou pravou identitu.
Dominique Pelicot používal pseudonym.
Našel chatovací místnost "Bez jejího vědomí".
Šlo o diskuzní fórum
sdílející obrazové záznamy ze sexuálního zneužívání.
Na něm zval muže ke společnému chatu.
Měl přezdívku "pár hledající muže pro ženu".
Na webu začal sdílet fotky své ženy ve spodním prádle
s textem: "Já a má žena chceme trojku.
Chcete se přidat?"
Hovory pokračovaly v soukromí, a to textovkami nebo přes Skype.
Chtěl po mužích fotky jejich obličeje a genitálií.
Na oplátku posílal fotky své ženy.
Podle policie byly Dominiqueovy zprávy jasné.
Zval muže ke znásilnění Gisèle, zatímco byla v bezvědomí.
Do jednoho inzerátu napsal:
"Hledám někoho, kdo zneužije mou ženu ve spánku.
Máte to rádi jako já, v režimu znásilnění?"
Jeden z obžalovaných poprvé mluví na kameru.
Říká, že byl podveden.
Je pravda, že mě pozval k sobě domů.
Na chatu Coco
vymyslel a použil fígl.
Když najde úchyla, řekne mu, že droguje svou ženu,
protože ví, že on to přijme.
Ale jak potká někoho normálního,
použije trik. Jako u mě.
Jeden večer jsme spolu mluvili a já do toho nešel,
protože on mi přišel moc fixovaný na sex,
jenže já chtěl mluvit o přátelství, víc se poznat a tak.
Zkoušel to i další den.
Změnil taktiku a nabídl mi přátelství.
Proto jsem mu uvěřil, že mluví za svou ženu,
a když řekl, že jeho žena souhlasí, věřil jsem mu.
Ani na setinu vteřiny jsem nikdy nedala souhlas
panu Pelicotovi, ani těm ostatním mužům.
Dopustili se znásilnění.
Ti muži se ani na chvíli nezamysleli, zda tu něco nesedí.
Podle mě si Dominique vážně užíval
tento hrozivý náborový proces, hledání těch správných lidí,
kdy mohl využít online prostor
jako velice chytrý filtr k nalezení svých spolupachatelů.
Jedna otázka, která se mi z reportáží o procesu vybaví,
je, kolik mužů, co Pelicota oslovilo, nakonec odmítlo, ale nenahlásili to.
Online prostor vás jaksi zbavuje odpovědnosti.
Lidi se tam izolují od škod, které páchají.
Dominique hledal muže, aby mu pomohli posunout jeho zločiny dál.
Jediný, kdo není obviněn ze znásilnění Gisèle, je Marechal.
Někdy se mu také přezdívá učedník Dominiquea Pelicota.
Jean-Pierre Marechal se s Dominiquem seznámil na Cocu.
Marechal, řidič kamionu na penzi, se od Pelicota naučil,
jak zdrogovat vlastní ženu, a Dominiquea Pelicota pozval
k sobě domů, aby ji znásilnil.
Použil stejnou metodu se sedativy, jakou Pelicot používal na Gisèle.
Dominique Pelicot šel do Marechalova domu
a spolu znásilnili jeho ženu, zatímco byla v bezvědomí.
U soudu se oba muži přiznávají, že po dobu pěti let
drogovali a znásilňovali ženu Jeana-Pierra.
Myslím, že si tu hru na učitele a žáka užíval.
O to podle mě Dominiqueovi šlo,
najít muže s podobným smýšlením, aby se podíleli na téže činnosti.
Deset let zneužívání skončilo zatčením Dominiquea v roce 2020.
O čtyři roky později začíná nejvíce šokující proces v historii Francie.
Vládla tam napjatá atmosféra.
Dominique Pelicot zaujímá postoj: "Jsem vinen.
Ke všemu se přiznávám.
Všichni to věděli. Jsem násilník a oni jsou taky násilníci."
Kdykoli obviněný znásilnění nebo penetraci popřel,
soud se rozhodl promítnout ta videa.
AVIGNON, ZÁŘÍ 2024
Čtyři roky poté, co se Gisèle obrátil svět naruby,
začíná v Avignonu proces s Pelicotem a dalšími 50 obžalovanými.
Gisèle, které na soudu denně aplaudují...
je zdravena veřejností i médii z celého světa.
Tomuto případu se dostalo tolik pozornosti také díky
statečnosti Gisèle, která se vzdala anonymity.
A díky tomu mohla být světová média
přítomna u soudu, proces si vyslechnout
a zprostředkovat jej celému světu.
Procesy, které se týkají sexismu a sexuálního násilí ve Francii,
obvykle probíhají za zavřenými dveřmi.
Když takovému procesu dveře otevřete,
je jasné, že váš život bude odhalen.
Celý váš život se bude zkoumat,
takže je to velmi odvážné rozhodnutí.
Chtěla jsem, aby všechny znásilněné ženy
mohly říct: "Paní Pelicotové se to povedlo. Tak proč ne nám."
Když jste znásilněné, je to hanba.
Není to naše hanba, ale jejich.
Každý den se na proces sjíždějí novináři z celého světa.
Z Anglie, Španělska, také z Brazílie, Spojených států,
Austrálie, Japonska.
Zdá se, že ten proces mluví k celému světu.
Pozornost, kterou Gisèle díky tomuto případu dostává,
v životě nezažila.
Je babičkou, pracovala jako manažerka logistiky
a najednou se z ní stává mluvčí všech žen,
které kdy byly sexuálně napadeny, ztělesnění odvahy.
U soudu Gisèle míjí několik z těch 50 mužů,
některé v kapucích, co ji znásilnili, když byla v bezvědomí.
Všichni za mnou jsou pod tlakem
a cítím, že se mi otázkami snaží podrazit nohy.
Třicet pět mužů z oněch 50 popírá znásilnění Gisèle.
Jedním z úskalí stíhání v tomto případu je,
že souhlas není součástí právní definice zákona o znásilnění.
Je nutné prokázat, že úmyslem obviněných
bylo skutečné znásilnění.
Někteří doslova uvedli, že ten den neodešli
z domu s úmyslem znásilnit ženu, tudíž nejsou násilníci.
Někteří si prý nejdřív mysleli, že je mrtvá,
ale nějak si to v hlavě srovnali
a pokračovali v tom, co měli v plánu.
Jiní se skutečně cítili jako oběti tohoto zločinu.
Tento obžalovaný nařčení ze znásilnění popírá.
Odmítám, že jsem tam šel s úmyslem znásilnit.
Odmítám nálepku násilníka. Jsem dítětem týrané ženy.
Jak jsem Pelicota poprvé viděl u něj doma, napadlo mě,
že z něj jde strach.
Probudil ve mně traumatickou vzpomínku z dětství,
která mě terorizovala natolik, že jsem ztratil úsudek
a poslechl jeho příkazů a rozkazů.
Když jsem přišel, ta žena už spala.
Požádal jsem ji o svolení. Začal jsem na ni sahat, pohnula se.
Tak si říkám, ano, takhle to popsal. Ona to hraje.
A on po mně chtěl, abych udělal to a to.
Řekl, ať zasunu prst do její vagíny.
Vůbec jsem neovládal prsty.
Podle našeho scénáře byla paní Pelicotová obětí znásilnění.
Já byl obětí teroru. Oba jsme oběťmi.
Je tu jeden predátor a dvě oběti.
Mnoho lidí u soudu řeklo, že tam něco nehrálo,
že chtěli odejít, že nepřemýšleli.
Uváděli tyto argumenty, ale nikdo nezavolal policii.
Tento obžalovaný tvrdí, že si Gisèle musela všimnout známek zneužití.
Nechce se mi věřit, když paní Pelicotová říká,
že měla za to, že její muž je dokonalý.
Ne, vnímala jisté věci, ale láska jí zatemnila úsudek.
To je vzkaz pro ženy.
I když jste zamilované, nic neodpouštějte.
Obviňování oběti je v případech sexuálního zneužívání časté.
Oběť je vždy zpochybňována s tím, že za to nějak může.
Obhájci se jí ptají, zda má ráda sex ve třech
nebo prohazování partnerů.
Ať ukáže kolik chce fotek a videí o tom, co se stalo,
stejně z toho obviňují ji.
Obhajoba používala archaické komentáře,
ukazující vrchol misogynie a nejvyššího pohrdání ženami.
Někteří obžalovaní argumentovali: "Dominique Pelicot
jako manžel souhlasil,"
jako by žena byla majetkem svého muže.
Přestože argumenty obhajoby byly podle mnohých velmi misogynní,
tento obžalovaný má opačný názor.
Jsem velmi feministický člověk.
Možná i citlivější ohledně žen než mnoho těch,
které si říkají feministky.
Dominique od začátku přiznal všechno.
Také řekl, že všichni obvinění u soudu o všem věděli.
Věděli, že je zdrogovaná a že spí.
A také to, proč přišli.
Nevybavuji si jiný proces ve Francii ani jinde na světě,
kde by případ znásilnění měl tolik důkazů,
a Gisèle Pelicotová měla tudíž dokonalý proces,
protože na rozdíl od spousty jiných žen
má důkazy o tom, co se stalo.
Po Gisèleině naléhání soudce rozhodl, že videa budou promítána.
Když se v soudní síni objevila první videa,
zavládl tam neklid,
protože je nebylo snadné sledovat, když oběť sedí kousek od vás.
Raději jsem se nedíval na všechny,
protože některá z nich se vymykala chápání.
Když sedíte u soudu
a vidíte jedno video za druhým,
kde žena chrápe tak hlasitě, že se to ozývá napříč soudní síní,
dojde vám, že v tu chvíli to není lidská bytost.
Tohle mnohými otřáslo, to poznání,
jak muži vnímají ženy.
Během procesu nastalo pár silných okamžiků a těžkých chvil.
Vzpomínám si, když poprvé mluvila Gisèle Pelicotová.
Celá soudní síň ztichla.
Gisèle Pelicotová chtěla mluvit přímo se svým exmanželem.
Tolikrát mě napadlo, jaké mám štěstí, že jsi po mém boku.
Jak jsi mě mohl takhle zradit?
Jak jsi mohl přivést ty cizí lidi do mé ložnice?
Jsem naprosto zničená žena.
Nevím, zda mi postačí celý život, abych to pochopila.
Jejich dcera Caroline cítí, že se na ni při procesu zapomnělo.
Policie totiž našla dvě fotky, kde leží na posteli v prádle,
které nepoznává. Dala si dvě a dvě dohromady
a je přesvědčená, že i ji zdrogoval a zneužil.
Dominique soudu řekl, že dceru vyfotil jen proto,
že ho vydírali, ale jiné vysvětlení nenabídl.
Popírá, že by ji zdrogoval nebo se jí dotkl, ale Caroline mu nevěří.
Byla rudá vzteky.
Křičela na něj: "Jsi lhář.
Umřeš sám."
Doufala, že se jí dostane nějaké satisfakce.
Ale je toho u ní spousty nedořešeného.
Při vyšetřování případu
policie zjišťuje, že kriminální činnost Dominiquea
sahá ještě dále do minulosti.
Zjistilo se, že Dominique Pelicot
je zřejmě spojen se dvěma dalšími zločiny.
Jde o odložené případy z 90. let.
Pokus o znásilnění realitní agentky v Paříži v roce 1999,
kdy kvůli shodě DNA
se Pelicot k účasti na tomto zločinu doznal.
V Sophiině případu není důkaz,
že to byl Dominique Pelicot.
Ale v obou případech jsou prvky provedení
zcela identické.
Dvě ženy okolo 20, které pracují jako realitní makléřky
a předvádějí byt, jsou ohrožovány nožem,
napadeny a omámeny sedativy, po kterých usnuly.
Ty případy mohou souviset,
ale z právního hlediska spojitost chybí.
Vyšetřování těchto dvou a dalších případů pokračují.
Policie Dominiquea podezírá z aspoň pěti dalších nevyřešených zločinů.
Gisèle Pelicotová se zapisuje do historie.
Zanechává odkaz všem ženám.
Stává je skutečným symbolem boje proti sexuálnímu násilí.
Nejen zde, ale i ve Francii, v Evropě a po celém světě.
Tento proces měl obrovský dopad na francouzskou společnost.
Došlo k mnoha protestům na podporu Gisèle Pelicotové.
Chci poděkovat všem, kteří mě podporovali
od začátku tohoto martyria.
Tento moment se mě hluboce dotkl, a to mě činí zodpovědnou.
Díky vám všem mám sílu bojovat až do konce.
Tento proces je zúčtováním s Francií a právem na souhlas,
ale také umožňuje ženám říct: "Podívejte, jsme tu, aby nám věřili.
Ať je to obtěžování na ulici
nebo nepatřičné osahávání v klubu.
Mluvíme o tom, že se to děje."
A Gisèle povstane a říká:
"Poslouchejte nás, když říkáme, co se děje."
Žádáme po vládě 140 nových opatření
pro boj proti násilí na ženách.
Chceme, abyste věřili všem obětem.
Protože se odkazují přímo na případ Gisèle Pelicotové.
Devadesát čtyři procent případů znásilnění je odvoláno,
takže ve Francii jsou stovky a tisíce žen,
které se nedovolají spravedlnosti za to, co se jim stalo.
Doufáme, že toto je zlomový bod v boji
proti kultuře znásilnění a sexuálnímu násilí ve Francii.
Pro místní z Mazanu byl tento případ obzvlášť bolestný.
Asi bude před a po tomto případu, alespoň v to doufáme.
Vidím, že ženám, s nimiž pracujeme,
to dodalo odvahu.
Gisèle je neochvějná, velmi silná a statečná žena.
Ukázala nám, že se nemáme stydět
a že ten pocit hanby a viny můžeme odmítnout.
Latika a Marion se rozhodly uspořádat pochod pro Gisèle.
Gisèle to tak dojalo,
že další den do sdružení zavítala.
Setkání s Gis è le mi dodalo odvahu znovu otevřít můj případ.
Hlavně bojovat a říkat si,
že být obětí neznamená být slaboch.
Můžeme nést hlavu vztyčenou.
Můžeme obvinit a nestydět se, to je důležité.
A to nám ukázala.
Mnoho žen doufá, že význam tohoto případu
pomůže ve Francii ke změně zákona.
V tomto případu nemusí právníci prokázat úmysl znásilnit ženu.
Jde spíše o nutnost potvrzení pozitivního souhlasu.
V prosinci roku 2024 byli po historickém procesu
všichni obvinění shledáni vinnými ze znásilnění Gis è le Pelicotové.
Muži dostali různé tresty.
Dominique Pelicot dostal nejvyšší možný trest 20 let odnětí svobody.
Jméno Gisèle Pelicotové nikdy nezapomeneme.
Stala se z ní ikona síly,
postava, která skutečně zpochybnila mýty o znásilnění,
které panují ještě i v roce 2024.
Díky tomuto případu vyšlo najevo,
že násilníci jsou všude v naší společnosti, a jaksi
popírá obecně rozšířenou představu,
že násilník je nějaké monstrum, které společnost vytěsnila.
Tento proces také ukázal,
což Gisèle od začátku chtěla, na čí straně je hanba.
A díky tomu se mění také společnost.
Mění se postoj, aby se mohl změnit i zákon.
Aby se znásilnění vnímalo jinak. Aby lidé mohli svobodně mluvit
a oběti sexuálního násilí se s ní mohly ztotožnit.
A aby se tento případ stal ponaučením pro všechny ve Francii
a také po celém světě.
Myslím také na neznámé oběti,
jejichž příběhy často zůstávají skryty.
Chci, abyste věděli, že bojujeme za stejnou věc.
Chci vyjádřit svůj nejhlubší vděk
všem těm, kdo jste mě při těch mukách podporovali.
Překlad: Milena Aras Iyuno