‫גו-צ'און.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הייתה סיבה לכך שרוחו של יורש העצר‬ ‫זימנה את רוחות המגפה.‬
‫אסון גדול יפקוד בקרוב את הארמון כולו.‬
‫הוד מעלתך, הכיסא הזה…‬
‫חייו של הוד מלכותו בסכנה.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫זה לא…‬ ‫-אני כבר יודעת הכול.‬
‫שהרוח רוצה להרוג את המלך.‬
‫אין אף אחד מלבדי‬ ‫שיכול לשבת על כס המלכות הזה.‬
‫אף אחד מלבדי.‬
‫רק אני‬
‫יכולה להגן על הארמון הזה ועל בית המלוכה!‬
‫רק אני!‬
‫רק אני…‬
‫רק אני יכולה להגן עליהם. רק אני.‬
‫רק אני…‬
‫אדוני היועץ!‬ ‫-אדוני!‬
‫אדוני היועץ!‬ ‫-יועץ המדינה השמאלי!‬
‫אדוני היועץ!‬ ‫-אדוני.‬
‫אדוני היועץ, אתה בסדר?‬
‫- הארמון המזרחי -‬
‫יכול להיות שיורש העצר‬ ‫קשור למה שקורה בארמון?‬
‫גו-צ'און.‬
‫מה אמרת עכשיו?‬
‫משהו לא בסדר בארמון,‬ ‫אבל גם אתה לא נראה טוב.‬
‫זה בגלל שהרוח של יורש העצר התחזקה.‬
‫לכן אני אאטום אותו כאן.‬
‫תאטום אותו?‬ ‫במקום לשלוח את נשמתו לעולם הבא?‬
‫אי אפשר. הוא טרף את רוחות המגפה,‬
‫ונשמותיהן שזורות כעת בנשמתו.‬
‫אלוהים.‬
‫אל תסתכלי עליי כאילו אני עומד למות.‬
‫די להזעיף פנים. את נראית מכוערת.‬
‫אתה לא נראה טוב‬ ‫מאז שלקחת את עיני הגווי-מא.‬
‫מה שהיה עם הגווי-מא בבאר…‬
‫את חוששת שאצא מדעתי ואהרוג מישהו?‬
‫זה לא יקרה.‬
‫לאטום רוח זה קל פי מאה מלהשמיד אותה.‬
‫מספיק שנאטום אותו.‬
‫זה יעבוד, נכון?‬
‫טקס הפיוס יעזור מאוד.‬
‫אם נרגיע את נשמות רוחות המגפה,‬
‫נוכל להחליש את רוחו של יורש העצר.‬
‫אלווה אותך בחזרה לחדרך.‬
‫אין צורך. מה אני, חולה?‬
‫כן, אתה חולה.‬
‫הכול ייגמר עד הלילה.‬
‫נכון. או שנצליח או שניכשל.‬
‫מה תעשה אחרי שזה ייגמר ותעזוב את הארמון?‬
‫אשתה עד אובדן הכרה ואישן במשך ימים.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫איך אתה רוצה לחיות?‬
‫ומה אתה רוצה לעשות עם חייך?‬
‫אף פעם לא חשבתי על זה.‬
‫אבל אני אחזור למקדש.‬
‫מה? אמרת שאתה שונא את הנזיר הראשי,‬
‫ובכל זאת תחזור לשם?‬
‫טוב,‬
‫כשני ק"מ דרום-מזרחית למקדש,‬
‫יש נהר שזורם לאורך צוק תלול.‬
‫וזה המקום…‬
‫שבו אמא שלי מתה.‬
‫אז אפילו במותי, לא אוכל לעזוב את המקדש.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גררתי אותך לתוך סיפור רוח הארמון.‬
‫אין לך שום קשר…‬ ‫-כבר השתמשת בי כרצונך.‬
‫זה קצת מאוחר מדי.‬
‫אפילו בסוף הדרך אתה בוחר במילים קשות.‬
‫סוף סוף מצאתי את האומץ להיות כנה איתך.‬
‫הלילה תמות.‬
‫זה שלא מת עם אמו.‬
‫זה שמעולם לא נועד לחיות,‬
‫לא אדם ולא רוח.‬
‫הלילה תמות.‬
‫זה שלא מת עם אמו.‬
‫זה שלא נועד לחיות,‬
‫לא אדם ולא רוח.‬
‫אתה תמות.‬
‫מה גוסו-יוצ'יל אמר, נסיכה?‬
‫"צב, צב‬
‫"הוצא את ראשך‬
‫"אם לא תעשה זאת‬
‫"אצלה ואוכל אותך"‬
‫זה כמעט מוכן?‬
‫הטקס יתחיל בקרוב, בשעת השור.‬
‫זה כמעט מוכן.‬
‫חשבתי על זה.‬
‫אני אבוא איתך לממלכת הגווי.‬
‫אמרתי לך שוב ושוב‬
‫שאת לא תשרדי שם.‬
‫אל תחשבי על זה אפילו.‬
‫הכול מוכן.‬
‫אני יוצא.‬
‫חכה רגע.‬
‫שתה את זה.‬
‫זה יחדש את אנרגיית היאנג שלך.‬
‫זה עשוי מרכיבים נדירים.‬
‫לא היית צריכה…‬
‫היית צריכה לתת לי את זה קודם.‬
‫זה כל כך מר.‬
‫יש משהו שאני יכולה לעשות כדי לעזור?‬
‫לא.‬
‫נסיכה.‬
‫רוחו של יורש העצר רודפת גם אחרייך,‬
‫אז תסתתרי היטב.‬
‫מה העניין?‬
‫לפני שבאתי לכאן,‬
‫ביקרתי בחדר של סבתי.‬
‫למה הלכת לשם?‬
‫את מתייחסת אליה כמו לאויבת…‬
‫אתה לא תתעורר במשך חצי יום.‬
‫למה?‬
‫למה…‬ ‫-אני בעצמי לא יודעת.‬
‫ברגע ששמעתי את הגווי-מא אומר שתמות הלילה,‬
‫פעלתי לפני שהספקתי לחשוב.‬
‫אתה היחיד בארמון הזה‬ ‫שאני יכולה לסמוך עליו.‬
‫אז…‬
‫לא אעמוד מנגד ואניח לך למות.‬
‫אני אציל אותך‬
‫גם אם זה אומר להקריב את חיי.‬
‫תודה שהגנת עליי כל הזמן הזה.‬
‫מעתה והלאה,‬
‫אני אקח על עצמי את תפקידך.‬
‫טקס הפיוס יתחיל בקרוב.‬
‫נראה שלשמאן יש תוכנית חכמה.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫אל תעשה דרמה.‬
‫יורש העצר כאן.‬
‫אז בסוף הפכת לאק-גווי.‬
‫שלא תעזי להתערב.‬
‫אתה בטח מרגיש מקופח ומלא טינה.‬
‫אני מכירה את ההרגשה היטב.‬
‫אביך הרג אותך, אז זה רק טבעי.‬
‫אחי!‬
‫הוא נטש אותי כי שמעתי את קולות המתים,‬
‫והוא הפקיר את אמי למותה.‬
‫גם אני מתעבת את אבא, אחי!‬
‫אמרתי לך לא להתערב.‬
‫לא אעמוד מנגד ואניח לך למות.‬
‫גם אם זה אומר להקריב את חיי.‬
‫אתה אומר לי לא לעשות את זה?‬
‫זו הדרך היחידה להציל את הנסיכה.‬
‫היא הייתה מוכנה לסכן את חייה למעני,‬
‫אז עליי לעשות אותו דבר.‬
‫מהרגע שבו בני אדם נולדים,‬
‫הם נעים לעבר המוות.‬
‫מעמדו של אדם‬
‫או אופיו‬
‫אינם משנים.‬
‫בסופו של דבר, המוות מגיע לכולם,‬
‫אז אין צורך להתאבל‬
‫או להרגיש מקופח.‬
‫אין פלא שהארמון מלא באנרגיית יין.‬
‫אז זה היית אתה.‬
‫גווי-מא פרימורדיאלי.‬
‫אתן לך‬
‫כל מה שתרצה.‬
‫בתמורה,‬
‫תן לי את הכוח שלך‬
‫כדי שאוכל להציל את הנסיכה.‬
‫זה ייקח עוד הרבה זמן, הוד מלכותך?‬
‫כדי לעצור את המגפה,‬
‫התחלתי בלהציב אתכם, חסרי הכוח, בפני החרב.‬
‫בלי לבקש את רשותכם,‬
‫ריסקתי את גורלותיכם.‬
‫ובכל זאת, לא הצלחתי לעצור דבר.‬
‫אני שומע רק את זעקותיכם מלאות הטינה.‬
‫זהו חטא שלעולם לא…‬
‫יימחה.‬
‫איני מתכוון לבקש מחילה.‬
‫אם תרצו…‬
‫תוכלו לקחת את חיי מיד.‬
‫אך אם תחוסו על חיי,‬
‫אאמץ את אלה שנשארו מאחור בעקבות מותכם.‬
‫את הוריכם,‬
‫אחיכם,‬
‫ילדיכם,‬
‫וכל קרוביכם.‬
‫אדאג להם עד הסוף…‬
‫בתור אב האומה הזאת.‬
‫ועל החטא הזה,‬ ‫שאין ביכולתי לשלם עליו בחיים האלה,‬
‫אשלם שוב ושוב בעולם הבא.‬
‫אז שחררו את טינתכם המתמשכת…‬
‫והמשיכו אל העולם הבא.‬
‫הניחו את הנטל הכבד הזה‬
‫כאן בעולם הזה…‬
‫ועברו הלאה…‬
‫אל הצד השני.‬
‫חיכיתי שרוחות המגפה יעזבו.‬
‫זה לא יכול…‬
‫זה לא יכול להסתיים ככה.‬
‫אתה עד כדי כך רוצה להרוג את אביך?‬
‫אתה מבין…‬
‫כל חיי התייסרתי,‬ ‫כי האמנתי שאני הרגתי את אמי.‬
‫פחדתי שהחטא יהפוך אותי לאק-גווי,‬
‫אז הכרחתי את עצמי לחיות.‬
‫כדי שלא אהיה כמוך.‬
‫למה שתלך כל כך רחוק ותנסה להפוך לאק-גווי…‬
‫רציתי להיות מלך.‬
‫אבל כל זה לא משנה עכשיו.‬
‫הארמון הזה, שבו איני יכול להיות מלך.‬
‫הנתינים הנחותים האלה.‬
‫אלה שבתוך הארמון…‬
‫ואלה שמעבר לחומותיו…‬
‫אני אהרוג את כולם.‬
‫השמדת נשמתך הייתה הדבר היחיד‬ ‫שביקשתי להימנע ממנו.‬
‫אינך יכול להשמיד אותי.‬
‫אם תשמיד את נשמתו של מישהו,‬
‫גם אתה תהפוך לאק-גווי.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל אם לא אהרוג אותך,‬
‫הקללה לא תישבר, והנסיכה תמות.‬
‫מהרגע שפגשתי את הגווי-מא הפרימורדיאלי,‬
‫הייתי מוכן להפוך לאק-גווי!‬
‫זה נגמר.‬
‫אדוני היועץ!‬
‫סריס ראשי קים!‬
‫הוד מלכותך.‬
‫גו-צ'און!‬
‫אתן לך את כל אנרגיית היאנג שנותרה בי…‬
‫אז תחזרי לשם.‬
‫גו-צ'און, בבקשה תתעורר.‬
‫גו-צ'און.‬
‫קח את אנרגיית היאנג שלי.‬
‫אתה לא יכול למות ככה.‬
‫לא אתן לך ללכת.‬
‫לא.‬
‫גו-צ'און.‬
‫זה מספיק.‬
‫עכשיו שהגענו למצב הזה,‬
‫בואו נלך עד הסוף.‬
‫כבר הפכתי לאק-גווי.‬
‫במקום לתת לגווי-מא לטרוף את נשמתי…‬
‫הוד מלכותך.‬
‫לא דווחו מקרים נוספים של המגפה.‬
‫הטקסים בכל מחוז הסתיימו ללא בעיות,‬
‫והמהומות בקרב העם שוככות.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫כל האסונות המוזרים בארמון בימים האחרונים‬
‫פסקו.‬
‫בואו נלך.‬
‫עם זאת,‬
‫המלכה האלמנה, שנמצאת כעת במעונה הפרטי,‬
‫אינה בדעה צלולה.‬
‫מה שלום הנסיך איקסאנג?‬
‫הוא נמצא תחת חקירה חשאית‬
‫על כך שזימן שמאן‬ ‫לביצוע טקסים נגד הוד מלכותך.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫עברו שלושה ימים.‬
‫נסיכה.‬
‫אולי הגיע הזמן לוותר עליו.‬
‫בפעם הקודמת חשבנו שהוא מת,‬
‫והוא בכל זאת התעורר, נכון?‬
‫אפילו בשביל גו-צ'און…‬
‫כולם אומרים‬
‫שהוא מת.‬
‫אל תבכי.‬
‫הוא לא מת.‬
‫תראה.‬
‫הילדה בוכה.‬
‫אז בבקשה, תפסיק להטריד אותנו ככה‬
‫ותחזור כבר.‬
‫אם אינך מוצא את הדרך חזרה…‬
‫צלצל בפעמון כדי שאוכל למצוא אותך.‬
‫גאומוקסאלי.‬
‫קוראים לו גאומוקסאלי.‬
‫הוא לא יצור רגיל.‬
‫הוא נצמד לחיים, לא למקומות,‬ ‫וניזון מאנרגיית יאנג.‬
‫החיים…‬
‫הוא חי.‬
‫כשני ק"מ דרום-מזרחית למקדש,‬
‫יש נהר שזורם לאורך צוק תלול.‬
‫וזה המקום…‬
‫שבו אמא שלי מתה.‬
‫אז אפילו במותי, לא אוכל לעזוב את המקדש.‬
‫בבקשה…‬
‫ידעתי שתהיה כאן.‬
‫הכול נגמר.‬
‫עכשיו אתה יכול לעזוב את הארמון‬
‫כפי שרצית.‬
‫אז‬
‫אל תישאר פה לבד.‬
‫בוא איתי.‬
‫אמרת שאתה חי ללא מטרה, רק מתקיים.‬
‫אבל ממשיך לחיות.‬
‫אתה יכול להמשיך לחיות כמו רוח.‬
‫אבל תחיה!‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אמרת שהחיים שלך חשובים יותר מהכול, לא?‬
‫חשבת שאשמח…‬
‫שתקריב את חייך כדי להציל אותי?‬
‫אומלל שכמוך.‬
‫תחזור מיד לפני שאגרור אותך בעצמי!‬
‫נסיכה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫איזה רעש.‬
‫את שוב בוכה.‬
‫חזרת.‬
‫עשית את כל ההכנות לעזיבה?‬
‫כן, הוד מלכותך.‬
‫עם זאת,‬
‫זהו טקס פרידה מפואר למדי.‬
‫אז אתה לא מתכוון לשחרר אותי בקלות, נכון?‬
‫אני יודע מה עברת כאן…‬
‫בסתר.‬
‫ואתה יודע‬
‫יותר מדי על הארמון ועליי…‬
‫נכון?‬
‫קום.‬
‫אנשים משתנים‬
‫ברגע שהם מקבלים את מבוקשם.‬
‫ההבטחה שלך לא הייתה שווה הרבה, הוד מלכותך.‬
‫אתה שוב רואה משהו?‬
‫רוחותיהם של מלכים לשעבר‬
‫ושל אינספור נסיכים‬ ‫שמעולם לא הפכו למלכים מרחפות כאן.‬
‫אתה יכול ללכת עכשיו.‬
‫אתה חס על חיי?‬
‫נחיה ונראה.‬
‫הוא לא ישנה פתאום את דעתו‬ ‫ויהרוג אותי, נכון?‬
‫אלוהים.‬
‫למה אתה עדיין עומד שם?‬
‫נקשרת לארמון?‬
‫את הולכת לאנשהו?‬
‫אני באה איתך.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫עשית כל מה שאפשר‬ ‫כדי לעזור לי לסדר את ענייניי.‬
‫עכשיו תורי לעזור לך.‬
‫אלוהים.‬
‫זה לא יהיה קל.‬
‫אל תתלונני אחר כך על כמה זה קשה.‬
‫בוא נלך.‬
‫אלוהים.‬
‫- הארמון המזרחי -‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬