Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Az előadást 2024. április 1-én rögzítették a Prime Video számára
az Everyman Színházban, Cheltenhamben.
Ott a színház.
Üdv! „Ez egy traktor?” „Igen.”
Azt hiszem, ez itt az. Igen.
Ez az. Itt leparkolok. Nem lesz gond.
Ez az. Sikerült!
KALEB VILÁGA: A TURNÉ
EVERYMAN SZÍNHÁZ
- Igen, itt bent. - Köszönöm.
Üdv! Helló! Minden oké?
Igen, ott bent, köszönöm.
- Kaleb! - Szabad!
- Várunk a színpadon. - Oké.
- Hozhatom a barátomat? - Nem! Ez önálló est.
Dehogy hozhatod a barátodat!
Jó estét, Cheltenham!
Nagy mezőgazdasági tapsot kérünk
a turnézó gazdának
egyenesen Chipping Nortonból,
íme, Kaleb Cooper!
Jó estét, Cheltenham!
Sajnos nem engedték, hogy igazi traktorral lépjek színpadra.
Ezt hoztam helyette. Kemény három lóerős,
és színtiszta műanyag.
Olyan, mint a lepkefing.
De még mindig jobb, mint a híres Lamborghini traktor, amit mind ismerünk.
Kurvára utálom azt a traktort!
Ez itt ráadásul önvezető is.
Érzem, hogy egy nap miatta nem lesz munkám.
Sokan kérdezik tőlem: „Kaleb, miért mész turnéra?”
És ennek egy oka van, egyetlenegy:
hogy a gazdálkodásra irányítsam a reflektorfényt.
Ez az egyetlen ok.
Nem vagyok jó ebben az izében.
Azt is kérdezik: „Kaleb, nincs neked dolgod, ráérsz turnézni?”
És ha belegondolok, már két gyerekem van.
Vannak alvállalkozóim.
És forgatjuk a Clarkson farmja negyedik évadát.
Egyesek szerint kicsit a traktorok megszállottja vagyok.
Csak kicsit... Nem, nagyon. Kurvára imádom a traktorokat!
Imádom! Mindent traktorral csinálok.
Azzal viszem bevásárolni a nagyit.
- Igaz, nagyi? - Igen, drága.
NAGYI
A gyereket azzal viszem oviba, de pszt!
Ilyet nem csinálok, mert illegális.
Bassza meg!
Azzal megyek a kocsmába, megiszom pár...
Ezt sem mondhatom el! Bassza meg!
Alapvetően mindenre a traktoromat használom.
Nemrég változott a törvény,
hogy milyen üzemanyagot tankolhatsz a traktorba.
Például, ha hétvégén a nagyival vásárolok,
fehér gázolajat kell használnom.
De ha egész héten szántok,
akkor piros gázolajat.
Igazából ez adókedvezmény a gazdáknak, hadd spóroljanak egy kis pénzt.
Kicsit térjünk vissza a múltba!
Emlékeznek a Clarkson farmja első évadára,
amikor a wasabit vittem Londonba?
- Mindenki emlékszik rá? - Igen!
- Tetszett az a rész? - Igen!
Utána három napot töltöttem pszichológusnál, míg rendbe rakott.
Mindenki emlékszik, milyen kocsival mentem?
- Mitsubishi L200! - Igen.
Még most is megvan. De tudják,
milyen üzemanyaggal ment?
Fehér gázolajjal, naná, mert azt írja elő a törvény. Oké?
A traktorok iránti megszállottságom kiskoromban kezdődött.
Igazából 15 évesen vettem az első traktoromat.
És most már ennyi van.
Fendt. New Holland.
Case.
John Deere.
És a traktor, amivel 16 évesen elindítottam a cégemet,
A KRAFTOS LAMBORGHINI
a kraftos Lambo. 1998-as.
Jól szolgált.
Rendben, elviszem magukat egy körre.
Jöjjenek velem!
Bakker! Nincs nálam a kulcs.
Ez jól sikerült, mi?
A fejem is elhagyom, ha nincs odacsavarozva.
Minden gazdálkodó nevében beszélek, amikor azt mondom,
mindenkinek van egy rejtekhelye a farmon,
ahová a kulcsait rejti. Igazam van?
Egy farmon ügyelnek a biztonságra.
Igazából, ha belegondolok,
minden kocsinak van saját kulcsa,
ami azt az egy kocsit indítja, ennyi.
De furcsamód az interneten
kapható a kulcs, amivel bármelyik traktoromat el lehet indítani.
Egy farmon ügyelnek a biztonságra, igaz?
Ez itt egy New Holland T7.210.
Elég technikás. GPS van a tetején.
Megdöbbentő, hogy még ott van, nem nyúlták le,
mert ez mostanság komoly probléma a mezőgazdaságban.
Jobbról birkák következnek.
Ne nézzenek a szemükbe!
Itt is vannak, úgy tűnik, a takarónövényeket legelik.
A szemükbe nézni balszerencsét hoz.
Beszorulnak a kerítésbe, megdöglenek.
Úgyhogy nem nézünk a szemükbe, miközben elhajtunk mellettük.
Rázós erre. Remélem, jól ülnek.
Szépen ülnek a helyükön.
Igen, a szemembe néznek.
Utálom a birkákat.
Nézzék meg őket!
Húzzunk el gyorsan mellettük, rendben?
Nézzék meg!
Verekedni akar. Tudom. Érzem.
De mondjak valamit? Nincs hely, ahol szívesebben lennék,
mint a traktorban.
Én itt vagyok boldog.
Vigyük vissza a fészerbe, és irány a színpad!
A traktorok iránti megszállottság kiskoromban kezdődött.
Emlékszem, tízéves voltam, és segítettem apának az építkezésen.
Akkoriban mindenes voltam.
Tudja valaki, mit jelent?
„Menj, hozd ide ezt! Hozd ide azt!” Oké?
Kijutott belőle rendesen.
Apám rám szólt: „Kaleb, a kalapácsot!” Mentem a furgonhoz,
épp Hook Nortonban dolgoztunk.
Emlékszem, odaértem a furgonhoz, és egy traktort láttam a szántón,
egész nap fel-alá járt.
Lenyűgözött, ahogy körbeforog a traktorkerék, és...
És amikor belemegy a sárba...
Úgy értem...
Ugye értik, mire gondolok? Lenyűgöző, nem?
A gazdálkodói karrierem fiatalon indult.
Tizenkét évesen vágtam bele.
Akkoriban anyám és apám épp egy csúnya válás közepén voltak.
HOGY JUTOTTAM IDÁIG?
És nekem meggyőződésem, hogy engem a gazdálkodás mentett meg,
mert 12 éves koromban, amikor anyám és apám elváltak,
anyám és én erre mentünk, a testvérem meg apám arra.
Kettészakította a családot.
Anyám akkoriban indított egy mobil kutyakozmetikát,
házhoz ment, bedugta az eszközeit az áramba, leápolta a kutyát.
Szuper ötlet! Jó ötlet, anya!
ANYA
De a pénz lassan csordogált, mert épp csak
elindult a vállalkozás. És azt gondoltam magamban:
„Farmer akarok lenni nagy koromban.”
Úgyhogy 12 évesen kaptam az első állásomat egy farmon.
Egy tejgazdaságban dolgoztam, 120 Brown Swiss tehenet fejtem
két robottal, és neveltem az utánpótlást. Jó móka volt.
TEHÉNFEJÉS TOJÁSELADÁS
13 évesen újabb változás jött.
Mert a 13. születésnapomra
anyukám nem Xboxot, PlayStationt vagy tévét vett nekem.
Hanem három csirkét.
Három csirkét.
És 13 évesen azt gondoltam magamban: „Van egy ötletem.
Megalapíthatom a saját cégemet.”
Úgyhogy 13 éves koromban saját céget alapítottam.
Úgy hívták: Kaleb Cooper Boldog Tyúktojáscége.
Nem egyszerű kimondani, igaz?
Akkoriban jó ötletnek tűnt.
Az biznisz olyan jól ment, hogy két hónappal később
már 450 csirkém volt.
Sok dolgom lett.
CÉGALAPÍTÁS: 450 CSIRKE KÉT HÓNAP ALATT, HETI 600 TOJÁS
Chipping Nortonban árultam, figyeltem az ügyfélkört.
Idősebb generáció volt.
Körbejártam a faluban a kosarammal.
Mindenhová bekopogtam, kérdeztem, vennének-e egy tucat tojást.
Az idősebb generáció vásárolta a tojásokat.
Már az elején rájöttem,
hogy ha bekopogok azzal, vegyenek tojást,
igennel felelnek, és még teával is megkínálnak. Azt válaszoltam:
„Még 13 tucat tojást kell kiszállítanom. Négyre vissza kell érnem dolgozni.
Igen, innék egy teát.”
Mert tudtam, ha teázom velük, még egy tucat tojást el tudok adni nekik.
Remekül ment nekem a tojásbiznisz.
Nagyon jól. Ijesztően jól. Ha belegondolok,
a tea és a keksz láttán kicsit mindig rosszul leszek.
Rengeteg teát ittam, és rengeteg kekszet ettem.
De mondjak valamit? Rengeteg tojást adtam el így.
Utálom ezt a képet.
Utálom! Mert nem is ilyen alakú a fejem.
De a dauer kurva jól néz ki, nem? Egyetértenek?
14 évesen azon gondolkodtam: „Hogyan fejleszthetem tovább a cégemet?
Van 450 csirkém. Jó pénzt keresek.”
És támadt egy ötletem.
Nem tudom, miért jutott eszembe, de így történt.
Vettem három birkát. Három hebridai juhot.
Azokat a kis köcsögöket!
Azért vágtam bele, mert azt gondoltam magamban:
„Tudom már! Ha megveszem a birkákat, a tojással együtt
báránylapockát, bordát is árulhatok.”
És nagyon jól bevált. Sok bárányhúst adtam el.
Na de a birkák...
Kibaszott egy fajta, komolyan.
Tizenöt évesen azt gondoltam magamban: „Két vállalkozásom jól működik.
De hogyan fejleszthetném tovább?” És rájöttem:
nincs mezőgazdasági hátterem, nincs farm, amit megörökölhetek.
Mezőgazdasági alvállalkozó viszont lehetek.
Úgyhogy 15 évesen megvettem az első traktoromat.
Egy Case International 1394-es volt. Ismeri valaki a típust?
- Igen? Magának van egy? - Van.
Elég szar, nem?
Ez a traktor tényleg szörnyű volt.
Akkor, 15 évesen ismertem meg a kudarcot.
Nem szeretem a „kudarc” szót, mert hiszem,
hogy mindenből tanul az ember.
És ha kudarcot vall bármiben, tanul a hibából.
Belevágtam a bizniszbe, és hamar kudarcot vallottam,
mert egy fontos dologról megfeledkeztem.
Nem néztem át alaposan azt a traktort.
Nem ellenőriztem, van-e motorja és kormánykereke.
Tizenöt évesen izgatott voltam, hogy a suliban eldicsekedtem:
„Van egy traktorom. És nektek mitek van?
Mert nekem traktorom. Bizony!”
Szuperül fel lehetett vele vágni. Tényleg.
Miután megvettem a traktort, persze folyton lerobbant.
És arra gondoltam: „Ez így nem megy tovább.”
Kudarc volt. Ha elvállaltam egy munkát,
cserbenhagytam a megbízót. Úgy döntöttem, eladom a traktort.
És az iskola akkoriban kezdett berágni rám.
Mert teljes munkaidőben melóztam,
és az órák kábé 5%-án voltam jelen.
Azt hittem az jó, oké?
Azt hittem, az jó, de állítólag nem jó.
Anyukámat minden héten 50 fontra bírságolták, mert nem jártam iskolába.
Anya azt mondta: „Nincs pénzem heti 50 fontot fizetni.”
Mire én: „Nyugi!
ALVÁLLALKOZÓ
Sokat keresek. Hadd fizessem én!”
Szóval öt hétig én fizettem a bírságot.
Az iskola rájött erre, és most már nagyon idegesek voltak.
Úgyhogy behívattak engem és anyát is.
Emlékszem, leültem a tanáriban,
és azt mondták: „Kaleb, ez nem mehet így tovább.”
Mire én: „Mondok valamit! Heti 50 fontomba kerülnek.
Az havi 200 font. Tehát évente 2400 font.
És ez szántásom szerint a tojáscégem nyereségének 15%-a.”
Erre ők: „Ezt gyorsan kiszámoltad!”
Azt feleltem: „Ha engem beültetnek egy osztályterembe, és megkérdezik:
'Kaleb, mennyi nyolc meg kettő?'
Nem tudnám megoldani. Bezárva érezném magam.
De ha egy gazda azt mondaná: 'Kaleb,
ott van nyolc tehén, itt meg kettő!' Rávágnám: 'Ez könnyű! 12.'”
Viccelek, 11.
És aztán...
Amúgy tíz.
Tíz.
És azt mondták: „Egyezzünk meg! Tárgyaljunk!”
Bocsi! „Tárgyaljunk?”
Akkor tanultam meg, mi az a tárgyalás.
CHIPPING NORTON ISKOLA
Ott ültem, és azt mondták: „Kihagytad a hetediket, a nyolcadikat,
és a kilencedik nagy részét. Már a fele eltelt.
Gyere vissza tizedikre!
Idén már ne járj be, de a 10.-re és a 11.-re gyere vissza!
Kell majd az érettségi az egyetemre.”
Erre én:„Jó, mert kell a kettes-hármas szintű mezőgazdasági minősítés.”
Mondtam nekik: „Ez fair. A kilencedik hátralevő részét kiveszem,
tizedikben jövök, kiválasztom, miből érettségizek.”
Úgyhogy a kilencediket végigdolgoztam.
Jött a tizedik. Visszamentem. Kiválasztottam az érettségi tárgyakat.
De hamar rájöttem, hogy amit tizedikben csinálnék,
azt fogom tizenegyedikben is, aztán vizsgázom belőle.
Úgyhogy megint leléptem.
De minden pénteken bejártam a suliba,
mert addigra kiépítettem az üzletkört, a tanáraim is tőlem vették a tojást.
Péntekenként 20 tucat tojást vittem be,
és kiszámoltam, hogy ezzel többet keresek,
mint hat óra munkával a farmon.
Van itt ész.
A kicsiknek mondom, hogy 11.-ben mindennap bejártam a suliba.
Egy nap sem maradt ki.
És mindenből leérettségiztem, hármasra.
Megszereztem a mezőgazdász minősítéseket.
Amikor 18 lettem, elgondolkodtam: „Megvan a hármas szint, most mi legyen?”
Profin értek a tehenekhez.
Dolgozhatnék ugyanebben a tejgazdaságban.
Megy a mesterséges megtermékenyítés, a körmölés.
Tudom, mikor beteg egy tehén, és tudom kezelni.
Ahhoz viszont nem értettem, hogyan kell búzát,
árpát, repcét vetni.
Így nehéz döntést hoztam, felmondtam az első teljes állásomat.
Beálltam egy Howard Pauling nevű emberhez.
Howard Pauling tanított meg mindenre,
amit tudok a búza, az árpa, az repce műveléséről, a szántásról.
Három éven át dolgoztam neki, és akkor
találkoztam először Jeremyvel,
mert Howard egy Lower Court farm nevű helyen dolgozott Chadlingtonban.
De a Diddly Squat farmot is ő művelte meg.
DIDDLY SQUAT FARMBOLT
Emlékszem, második éve dolgoztam Howardnak, és végigrepesztettem az úton,
Jeremy pedig akkoriban a kis házban lakott,
mert előzőleg felrobbantotta a házát.
Nem tudom, látta-e valaki... Őrület, tudom.
És emlékszem, egy permetezővel jöttem, az árpát indultam permetezni.
Kijött, megállított,
először találkoztunk, beszéltünk.
Kérdezte, hogy kérhet-e egy szívességet.
„Persze!” Mire ő: „Figyelj, nem tudnál
kicsit lassabban elhajtani a ház mellett?
Lisa macskája ijedős, rohangál, ez egy régi ház, nagy a zaj.”
Mondtam neki: „Persze, semmi gond.”
Attól fogva padlógázzal hajtottam el a ház mellett,
csak hogy bosszantsam.
Nagyon élveztem, tényleg. Nagyon.
Howard bérben művelte a farmot,
három éve dolgoztam neki, és a tulaj sajnos úgy döntött, eladja.
Végül 20,3 millió fontért kelt el.
Ez a Cotswolds, tele van pénzes hülyékkel.
Howard azt mondta nekem: „Kaleb, nincs többé állásom.”
Mire én: „Nem gond, Howard, megtisztelő volt neked dolgozni,
de itt az idő, hogy a saját lábamra álljak.
Magamnak dolgozzak, ne a te munkádat végezzem, a sajátomat meg késő este.”
A saját cégemnek akartam dolgozni.
Úgyhogy munkába is álltam magamnál. Ő nyugdíjba ment.
És ekkor keresett meg Vidám Charlie.
„Kaleb, Howard kiszáll. Alvállalkozóra van szükség, aki műveli a farmot.
Elvállalod két hónapra, amíg Jeremy
át nem veszi?” Mire én: „Álljon meg a menet, baszki!
Mit mondtál?” Erre ő: „Elvállalod két hónapra?”
„Persze. Alvállalkozóként. De mit mondtál utána?”
„Míg Jeremy át nem veszi a farmot.” Mire én: „Olyan nincs. Az nem lehet.”
Erre ő: „Ez egy farm. Tedd, amit kér!”
Azt mondtam, rendben.
Két hónapig műveltem a farmot.
Akkortájt másokat is meghallgattak a szerepemre
a Clarkson farmjában.
De engem csak a legutolsó napon állított meg a rendező,
épp a traktoromhoz mentem,
és megkérdezte, beugranék-e az irodába Jeremyhez.
Mondtam, hogy persze.
És ez lett az első alkalom, amikor megjelenek a Clarkson farmja első évadban.
Rájöttem: segítségre van szükségem.
Kaleb, örvendek!
Úgyhogy felhívtam Kaleb Coopert,
a traktorost, aki az előző farmernek dolgozott.
Bajban vagyok.
Jó nagy bajban, mert...
Te művelted eddig ezt a farmot, ugye?
Igen, három éven át.
- Három éven át? - Igen.
Én már majdnem 24 órája csinálom,
és eddig csak négy hektárt sikerült megművelnem... Ez itt a Bury Hill South?
Négy hektárt?
És egy részét el is rontottam.
Amikor te csináltad, neked mennyi időbe telt?
Nekem ez egy jó hétbe telne.
De estig melózva, hogy az egész kész legyen.
- Nem bánom, hogy estig, de egy hét? - Igen, egy hét.
És ez csak a talaj-előkészítés volt.
Utána el kell vetnünk a magokat egy vetőgépnek nevezett valamivel.
És az mennyi időbe telik?
Egy kicsit tovább, mert...
Milyen vetőgéped van?
Piros.
Hihetetlen!
Piros. Vagy narancssárga?
- Pirosas narancs. - Pirosas narancs?
Mi mást dolgozol ezen kívül?
Van egy saját alvállalkozó cégem, a neve
Kaleb Cooper Szolgáltató Kft.
Van egy 1,5 tonnás markolóm is.
Általános markolós munkákat végzek, csöveket, vízvezetékeket
teszek le, alapot ások.
- Elég gyakorlatias vagy. - Aha.
- Állatok? - Van 50 birkám.
Általában öt disznót hizlalok évente, kolbász, sertésborda lesz belőlük.
Most épp úgy 120 csirkém van a farmon.
Helyben adom el a tojásokat.
Hány éves vagy?
- Idén leszek 21. - Micsoda?
- Huszonegy. - Szánalmasnak érzem magam melletted.
Én 59 vagyok, és sosem csináltam ilyet.
- Helyi vagy? - Chippyben születtem és nevelkedtem.
- Ki sem tettem innen a lábamat. - Soha?
- Soha. - Jártál már Londonban?
Egyszer, múzeumlátogatáson.
A buszban maradtam.
Nem volt kedvem. Túl sok ott az ember.
- Banburyben jártál? - Banbury már necces.
Ha valamire nagy szükségem van.
És boldog vagy Chipping Nortonban?
Chipping Norton, Chadlington, Heythrop. Kábé ennyi.
Úgy hangzik, te vagy a megmentőm.
Mintha maga Isten küldött volna.
Jól van. Nézzük meg a traktort!
HOL TARTOK MOST?
Köszönöm.
Azért akartam megmutatni ezt a klipet...
Persze, lassan felnövök.
Az öt évvel ezelőtt volt. Most már rendes szakállam nő.
Azt mondanám, változtak az idők. Huszonöt éves vagyok,
és két gyerekem van.
Van egy Oscar nevű fiam. Ő hároméves.
És van egy kislányom, Willa, aki kilenchónapos.
A fiam igazi elvadult farmkölyök.
A múltkor a teheneket etette,
és imádja a farmot, mindent imád, a traktorokat, a teheneket, mindent.
Etettem a teheneket, és látom, hogy ott áll
a kapunál, a rúdba kapaszkodik.
Gondoltam, leülök kicsit, és figyelem, mit fog csinálni.
Erre hirtelen kidugta a nyelvét.
Nem értettem, mire készül.
Erre végignyalja a kaput
az egyik oldaltól
egészen a másikig.
És a végén azt mondta: „Fincsi!”
Mondtam neki: „Ezt meg fogod bánni.” Mi történt?
Két napra rá antibiotikumot szedett a torokgyulladásra, rosszul volt.
Kérdezem tőle: „Csinálsz ilyet még egyszer?”
Erre a múltkor etetem a teheneket,
megint ott áll, és így csinál.
„Miért csak az én fiam ilyen? Mit csinálok rosszul?”
Olyan sok tejet iszik, hogy az hihetetlen.
Más gyereke is ennyi tejet iszik?
Literszámra vedeli, komolyan.
Emiatt néha elfogy a tej otthon,
és a feleségem szól, hogy ugorjak el tejért a boltba.
Mondom, persze.
Azt akarom elmesélni, hogy kábé nyolc hónapja...
Egyébként ez egy igaz történet. Szóval nyolc hónapja
bemegyek a boltba egy liter tejért, állok a sorban.
És ahogy ott állok, egy kissrác,
úgy 13 éves, megáll mellettem jobbról.
Mondom, gyorsan felteszek neki egy kérdést.
„Bocs, tudod, honnan származik a tej, amit iszol?”
Esküszöm az életemre, azt válaszolta:
„Megmondom, Kaleb:
a szupermarketből, a polcról.”
Kurva élet! Beleszakadt a szívem.
Gondoltam, felvilágosítom ott, helyben.
Úgyhogy belekezdtem:
„A tej...” De mielőtt befejeztem volna,
a kiscsávó közbeszólt: „Kaleb, nem érek rá.”
Mire én: „13 vagy! Mi dolgod?”
Erre ő: „Mennem kell játszani.” Kérdem tőle: „Mit?”
Egy Fortnite nevű játékot. Van itt valaki, aki játssza?
De szarnak hangzik!
Mi ez, most komolyan?
És arra gondoltam: „Hogy lehetne megtanítani az embereknek,
honnan származik a tej?” És eszembe jutott: „Turnéra indulok!
És remélhetőleg mindenki szép kényelmesen ül majd a helyén,
csatlakoznak hozzám, és elmegyünk megfejni
pár tehenet együtt.” Tartsanak velem!
Itt jön létre a varázslat, és megmutatom, hogyan.
Először is, bemártjuk a tőgyeket.
Kész. Most letöröljük őket.
Vagyis letisztogatjuk.
Egészen a legaljukig.
A szép tiszta ingem...
máris csupa tehénszar.
Maguk is így néznek ki odalent?
Tetszik?
A tisztítás után
következnek a jó dolgok.
A fejőgép.
Feltesszük az elsőt. Megkeressük az első tőgyet.
A másodikat.
Az övé nagyon lent van.
Biztos vannak páran a közönségben, akiknek lelóg a...
Ha már a tejről van szó...
Maga ott az első sorban,
úgy látom, tejet inna. Hozom is.
Itt is vagyunk.
Ez az!
A tejipari ágazat jelenleg nehéz helyzetben van.
Ezt akartam megmutatni.
Kezdjük azzal: vannak itt ma este tejtermelők?
Kezeket fel! Merre vannak?
Ott lent? Páran odafenn.
Nagy tapsot kérnék nekik!
Amit mondani fogok, szerintem korábban nem mondták ki,
és páran talán nem értenek egyet.
Rendben, de hallgassanak meg!
Egy liter tej előállítása egy tejtermelőnek 35 pennybe kerül.
De az elmúlt két évben átlagosan 32 pennyt kaptak literjéért,
veszteséggel adták el a tejüket.
Őrület, ugye?
Miért van ez?
Nem tudom, de egyet szeretnék kérdezni:
ugye mindenkinek a hűtőjében van most fél liter tej?
Igaz?
Ha nem, valószínűleg vegán az illető. Akkor rossz előadásra jött.
Meg tudja mondani valaki, mennyibe kerül fél liter tej?
Erről beszélek.
Senki sem tudja, amikor ezt kérdezem, mindenki azt feleli,
hogy nem tudja.
Mert az emberek bemennek a boltba,
és azt mondják: „Tej, az kell.
Nézd meg a marhahús meg a bárányhús árát! Drága, nem?”
A tej az, amire mindig szükség van a hűtőben
a tea, a kávé, a bacon, a zabkása, a kukoricapehely mellett.
Szóval nem hiszem, hogy bárki utánanézne az előállítási költségének.
De ha a tej ára tíz pennyvel emelkedne, feltűnne valakinek?
Nem? De megmondom, kinek tűnne fel.
A tejtermelőnek.
A tejtermelőnek feltűnne.
Ha a tíz pennyt közvetlenül a tejtermelők kapnák,
az nagyon sokat segítene nekik.
Mert mint mondtam, kevesebbet kapnak
egy literért, mint amennyibe az előállítása kerül.
Most még több bürokratikus szabályt vezetnek be a tejiparban.
Ez nagyon megnehezíti, hogy nyereséges vállalkozás tegyen.
Például, van itt egy sárkupac,
építeni kell fölé egy fészert,
hogy ne essen rá az eső.
Eddig rendben. De ki fogja kifizetni a fészert?
Az állami támogatás a fészer felét fedezi,
de a másik felét a tejtermelőnek kell állnia.
És mint mondtam, pénzügyileg garantáltan bajban vannak.
Hölgyeim és uraim, az a tíz penny
nagyon sokat segít a helyi tejtermelőnek.
Kéri ezt a tejet? Igen?
Tessék, egészségére!
Nem pasztőrözött. Össze fogja fosni magát. Már bocs!
A tej kifolyik a tőgyből,
a csövön át, bele a tálba,
onnan pedig felpumpálják a tartályba.
Egy tehénből 19,4 liter jön ki.
Az nagyon sok tej.
A végén pedig jön az újabb bemártás,
hogy ne kapjanak fertőzést.
Minden egyes tőgyet bemártunk.
Azt nem találom. Pedig megvolt.
És most visszaengedjük őket a fűre.
Imádom a teheneket! Fantasztikusak, nem?
Nézzék azt a frizurát!
Jobb a haja, mint nekem.
Így kell tehenet fejni, innen származik a tej, amit megisznak.
Jó móka volt, nem?
Most már mindenki tudja, honnan jön a tej?
Persze ha 180 tehenet fej meg az ember, mint ott,
sok szart kap a nyakába.
Nem engedték, hogy igazi szart hozzak a színpadra. Ez van helyette.
Ezt fontosnak tartom, mert egy öreg gazda, Robin,
aki egy kicsit furán beszél, így,
azt mondta nekem: „Ahol trágya van, ott pénz is van.”
Sosem értettem, mire gondolt,
amíg meg nem vettem a két trágyaszórómat,
aztán sok szart terítettem, és még fizettek is érte.
Azért akartam ezt újra hangsúlyozni,
mert nemrég pár műsorban ilyeneket mondtak:
„Ne egyenek marhahúst, a tehenek megölik a bolygót.” Na, ez az igazi szar!
Hadd mondjam el, miért gondolom ezt!
Angliában a megművelhető föld 80%-a füves legelő.
Tehát szükségünk van a tehenekre, és sajnos a juhokra is, hogy lelegeljék,
így fenntartható a megművelése.
Mármost, rengeteg szar marad mögöttük,
ez fontos a termőföld egészsége miatt.
Például ha 20 éven át intenzív földművelést folytatunk,
lehet, hogy nem marad több termőtalajunk.
Tehát ha ezt továbbra is terítjük, a termőföld egészsége itt fent lesz,
nem pedig itt lent.
Ha már ilyen komoly szarságokról esik szó,
a mentális egészség a gazdálkodásban épp topon van.
Eszembe jutott: „Hogy növelhetném a tudatosságot, és gyűjthetnék pénzt?”
Támadt egy jó ötletem. „Összeállok az RABI-jal, ez egy helyi
jótékony szervezet a gazdálkodók mentális egészségéért.
És mivel profi énekes vagyok,
RABI - KIRÁLYI MEZŐGAZDASÁGI JÓTÉKONY INTÉZMÉNY
felveszek egy jótékony célú dalt.
Hallotta valaki?
A dal címe: Nem bírom a birkákat.
Addig odamegyek, és elbújok szégyenemben. Jó szórakozást!
A FILM FORGATÁSÁHOZ NEM HASZNÁLTUNK FEL EGY BIRKÁT SEM,
A SAJÁT ÉS AZ Ő BIZTONSÁGUK ÉRDEKÉBEN
Nem bírom a birkákat
Nem vagyok énekes Nem lep meg senkit
Farmer vagyok Mondom a tutit
Pénzt gyűjtök az RABI-nak
Az összes gazdának Akire segítség várhat
Aki szeret engem Az szereti a traktort
KALEB MENYASSZONYA
Születésemtől hordozom az F-faktort
Mindig nyakig szarban Csak a mélység más
Ez itt egy tehénimádó tejgazdász
Szeretem a disznót, a csirkét A kukoricát ritkán
Mondtam már Hogy nem bírom a birkát?
Nem bírom a birkát!
Amikor az időjárás ronda
Azt hiszed, a városban jobb ma
Miközben várod a reggelt
Új jöhet, ha egy új nap felkelt
A szívem közepébe A szántást írták
Mondtam már Hogy nem bírom a birkát?
Nem bírom a birkát!
Gondolj ránk, amikor jót eszel
A jó kajával mindig divatban leszel
Ez több, mint egy munka Ez egy élet, tudod
A hozzám hasonlóknak Ennél nincs jobb dolog
John Deere, Massey és Ford A verdád
Mondtam már Hogy nem bírom a birkát?
Nem bírom a birkát!
Magányos néha fent a traktoron
Amikor a nehéz időkön gondolkodom
Megosztod a gondot, máris megoldott Ha a farmon gyötör a kétség
Énekeld velem, olvasd fel a firkát
Mondtam már Hogy nem bírom a birkát?
Nem bírom a birkát!
Szerintem egy dologban mind egyetértünk, és ez...
Nem vagyok énekes, emberek...
Megkímélem magukat.
A szünet után lesz egy kis kérdezz-felelek,
és van egy vödör itt, a színpad előtt,
és kint a folyosón is. Ha kérdezni akarnak valamit,
kérem, írják fel erre a kis cetlire, és tegyék a vödörbe!
Igyekszem minél többre válaszolni.
Menjetek, igyanak valamit! Köszönöm szépen!
SZÜNET
KÉRDÉSEK VÖDRE
HAJ MEG MÁSKOR
TRAKTOR XXX
Üdv a második legkedvencebb helyemen!
Szeretek fodrászhoz járni. Más is így van ezzel?
Igen?
Sokszor kérdezik: „Kaleb, kérsz egy ingyen hajvágást?
Hajápoló termékeket?” Nemet mondok,
mert különleges kapcsolatom van a fodrászommal,
aki itt van ma este!
Szia, Joan!
Mindig megkérdezik: „Miért váltogatod folyton a frizurád?”
Van pár oka, de a legfőbb ok az,
hogy apám tök kopasz. Teljesen.
Igaz, apa?
Emberek, nagy tapsot apukámnak!
APA
Fel akarsz állni?
Gyerünk! Ott van!
Látják? Teljesen kopasz.
Szóval, tudom, hogy egy nap én is így fogok kinézni.
Gondoltam magamban:
„Kipróbálok minden létező frizurát,
amíg meg nem találom azt, ami bejön.”
De azért kíváncsi vagyok, hogy néznék ki kopaszon.
Istennek hála a Snapchat-filterekért! Most már tudom, hogy néznék ki.
Ijesztő, mi?
Csatlakoztak hozzám a műsor második felében,
ami valójában csakis a hajról szól.
Egyes számú bizonyíték: a kedvencem mindenképp a dauer.
Imádom a dauert. Ha közelről megnézik,
itt és itt,
eltakarja a kopaszodó foltjaimat.
Közeledik, mondom. Ami fontosabb,
nézzék ezeket a fürtöket, milyen dúsak! Elképesztő, nem?
- Mindenki imádja a dauert? - Igen!
Az egyik stílus, amit kipróbáltam, a konty volt.
Mindenki emlékszik erre?
Mit szólnak hozzá?
Pfuj? Jesszus!
Egyetértek. Kábé egy hétig hordtam így.
Mégpedig azért, mert ha közelebbről megnézik,
itt, és itt,
látni fogják, hogy kopaszodom.
Gyerekkoromban mondták: a sapka és a szoros copf miatt kihullik
a hajam, és úgy fogok kinézni, mint apám.
És ha közelebbről megnézik ezt a részt,
ami valójában a homlokom... Nem a magasságát,
hanem a ráncok mennyiségét.
Egy ránc sincs! Tudják, miért?
a konty olyan szoros volt, hogy feljebb húzta a bőrömet,
lett tőle egy kis gödör az államon is.
Rémes, nem? Rémes.
Most viszont egy olyan frizura következik,
ami nagyon jól áll nekem.
És ez pedig az átfésült stílus.
Azt mondtam, jól áll, és hadd mondjam el, miért!
Nézzék ezt a részt itt,
és itt!
Ezt daueroltatni fogom.
Bizony, jól fog állni, amikor ez bekövetezik.
Állati jól.
De addig is, jöjjön a következő, ami elég ijesztő!
Nem fogom kipróbálni,
mert ezt a frizurát sirálynak hívják!
Azért nem lesz ilyen többet, mert kurvára utálom a sirályokat!
Akkor jöjjön a kérdezz-felelek?
- Igen! - Igen? Oké, akkor menjünk tovább!
Leteszem ezt a botot egy percre.
Még a parókát is leveszem.
Nem használtam sok hajlakkot, úgy maradt a hajam?
Hol a vödröm? Itt van. Jól van.
Próbáljunk meg a lehető legtöbb kérdésre válaszolni!
Ez egy birkás kérdés. Nem.
„Mi volt a kedvenc pillanatod a Clarkson farmja forgatása közben?”
Jó kérdés.
Rengeteg ilyen volt. A viták persze mindig viccesek.
Mármint maguknak.
Számomra nagyon stresszesek.
De leginkább frusztrálóak.
Mert például három szántóföld távolságból néztem,
ahogy Jeremy belehajt a távírópóznába.
Számomra az volt vicces, amikor
kerítésoszlopokat vertem be a rakodóval, emlékeznek?
Azt ki ne próbálják! Munkavédelmi szempontból helytelen.
Rendben?
De a gazdák néha csinálnak ilyet.
És amikor Jeremy beverte a térdét, igazából nem fájt annyira.
Nyámnyila alak.
A kedvencem, amikor odasétáltam hozzá,
és megkérdeztem: „Lisa hozzon neked egy zacskó borsót?”
Úgy tanultam: ha eltöröd a könyököd, ráteszel egy zacskó borsót.
Tudom. Én mindenre ezt javaslom.
„Ha van egy zacskó borsód, meggyógyulsz.”
Oscar fájós torokkal kaput nyal? „Hol a borsó? Rendbe jön.”
Rengeteg ilyen pillanat volt.
Az egészet nagyon élveztem.
És persze lesz negyedik évad.
Remélhetőleg még sok éven át tart.
Az egész forgatás fantasztikus volt.
Rengeteg kedvenc pillanattal.
El tudsz jönni elvetni a takarónövényünket?
-„Little Dean az Overton farmról.” - Igen.
Adjak egy névjegykártyát?
Igen?
- Majd rád írok. - Rám írsz? Nem fogom látni.
Rengeteg üzenetet kapok egy nap.
Folyton mellbimbófotókat küldenek. Bizarr. Komolyan.
De megcsinálom neked.
Rendben, lássunk még egyet!
Kurva élet!
Kezd meleg lenni itt bent, nem?
Elég durva. Akarják, hogy...
- Igen! - Tényleg?
Taya, ne haragudj!
A kérdés az:
„Traktorban vesztetted el a szüzességed?”
Jesszus!
Nem, egy VW Polóban.
Ki kellett derülnie, nem igaz?
- Ki kellett derülnie, oké? - Igazából nem!
Utolsó kérdés. Tessék.
Baszd meg, tudtam, hogy ez lesz!
„Miért utálod annyira a birkákat?”
Van pár ok, amiért nagyon utálom birkákat.
Kissrác koromban voltak birkáim.
És amikor elkezdtem Howardnak dolgozni, egyre több traktoros munkát végeztem,
különösen az aratás idején.
Beugrok a traktorba aratáskor. Beindítom a kombájnt.
Elkezdjük aratni a földet. Csörög a telefonom.
„Kaleb, az egyik birkád fennakadt a kerítésünkön.”
„Máris megyek!” Miután Howard lecseszett,
odamegyek, és tényleg ott látok egy birkát, fennakadva a kerítésen.
De ahogy egy méterre megközelítem ezt a birkát, mi történt, emberek?
- Megdöglött! - Még nem döglött meg.
Kiszabadult, aztán elrohant.
És ahogy ott állok és nézem, visszanéz rám,
szemkontaktus meg minden.
Tíz másodperc, se több, se kevesebb.
- És mi történik? - Megdöglik!
Megdöglik.
A férgeket is vonzzák.
Utálom, ha bármilyen állat szenved.
De mi jár a birka fejében, amikor odamegyek, és segítek neki?
Nem az, hogy a férgek épp megölik.
Miattuk már nem aggódik. Amint megérkezem,
az jut eszébe: „El kell rohannom. Az a farmer megöl! Futás, baszki!
Futás!” És mi történik?
Végül elkapom. Három órával később meggyógyítom.
- És mi történt? - Megdöglött!
Még nem.
Az túl könnyű lenne.
A második nap visszamész, és mi történik?
A hátán fekszik, mert nem tud felállni.
Odamész hozzá, visszajössz.
Lábra állítod, elrohan a mezőn,
teljesen tiszta, totál egészséges.
Aztán megint visszanéz rád, egyenesen a szemedbe.
És akkor egyszerűen megdöglik.
Kurvára utálom a birkákat!
Persze vannak kedvenc állataim.
Kitalálja valaki a kedvenceimet?
- A disznó! - A disznó.
Szeretem a disznókat, nekem is van pár.
Itt is vannak.
Ez itt Hazel a bal oldalon.
Ez pedig Maple.
Az egyik ok, ami miatt a Hazel nevet kapta,
hogy amikor megtudtuk a másodszülöttünk nemét,
azt kérdeztem az oldalbordámtól: „Hívhatjuk Hazelnek?”
Megtudtuk, hogy lány. „Hívhatjuk Hazelnek?”
Ez a válasz, amit kaptam. Konkrétan így történt.
„Nem.”
Tudom, hogy ezzel nem lehet vitatkozni.
Úgyhogy vettem helyette egy disznót, és elneveztem Hazelnek.
Sok malaca született.
Öt kismalac, már mind elválasztva, és nagyon jól van.
Ezt el kell mondanom.
Jeremynek is van pár disznója. Talán látták.
Nem is rossz disznótenyésztő, tudják?
Egész jó.
Tudom. Meglepő. Egyik nap futva jött felfelé az úton.
Azt mondom, „futva”. De inkább araszolva, mert egy őskövület.
Azt mondja: „Képzeld!”
Mire én: „Megvan a két karod és a két lábad. Mi történt?”
„Nyolc malac született, és mind jól van.”
Mire én: „Jól van, haver.”
És csak beszél, én meg kezdem unni.
„Ezt én tanítottam neked, de szép volt.”
Úgy éreztem magam, mint egy jó apa, pedig háromszor annyi idős, mint én.
De büszke vagyok rá. Tényleg jó disznótenyésztő.
De nem szabad túldicsérni, mert a fejébe száll.
Más kedvenc állat?
Egy állat van, amit szívesen becsmérelnék!
A sirályt nem mondhatjuk. Gyerünk!
Gyerünk, csak mondják ki!
A gazdák mondják ki, amit akarnak! Várjunk!
Még egyszer?
- Borz. - Borz. Na végre!
Borz. Lássuk, a borz a lista elején szerepel-e!
Átgondolom, mi jót csinál egy borz. Egy perc.
Túlszaporodtak, és terjesztik a tébécét. Ez rossz, ugye?
Megfertőzik a marhákat, ez is rossz.
Várjunk! Nem. Sünt esznek. Még egy rossz dolog.
- Szeretjük a sünöket, igaz? - Igen!
Várjunk! Nem, ez egy újabb rossz dolog.
A földön fészkelő madarakat eszik. Azokat szeretjük?
- Igen! - Mondjak valamit?
Kurvára nem bírom a borzokat.
De elmondom, mi van a listám tetején. Tényleg a tehenek.
Imádom a teheneket.
Imádom őket.
Több okból is.
Az egyik ok a tehenek személyisége.
Nekem is van 220 tehenem.
Itt van pár tehenem.
Illetve ezeket eladtuk, ezeket pedig megettük.
Látták őket képernyőn.
Jól vannak? Elszörnyednek, amikor ezt mondom.
Elképesztő finom az ízük.
Ez itt pár a teheneim közül. Kétszázhúsz tehenem van, és...
Ott van pár hereford.
Nagyon lelkesek.
Ez az. Biztonságban vagyunk. Mehet.
Van itt pár hereford és néhány angus is.
És ha megnézik hátul, van ott pár kék belga is.
Ezeket a teheneket a húsuk miatt tartom.
Alig egy perce látták a két tehenet, akik előttem mentek?
A többi pedig mögöttem jött.
Olyanok, mint a kutyák. Szeretnek.
Annak a két tehénnek ilyen a személyisége: „Hagyj békén, Kaleb!”
Ezt az ember tiszteli.
Persze személyiségekről beszélek.
Van egy tehén, aki gyakorlatilag rád néz,
és azt mondja: „Szeretlek. Vakarj meg!”
Húsz percet töltesz a hasuk, a fejük vakarásával,
a frizurájukkal. Legalábbis én.
És így tovább.
Másnap bemész a karámba,
és ott van az az egy tehén, aki a szemedbe néz,
és azt mondja: „Kurvára utállak!”
Mire te: „Ezt respektálom. Mert én is ugyanúgy utállak téged.
Szóval az év hátralevő részében körben járunk,
amíg meg nem eszlek, és csodás lesz az ízed.”
A másik jó dolog az állatokban a kommunikációs készség.
A gazdákban is, ami azt illeti.
Fura módon kommunikálnak.
Hallották már a kifejezést: „Á, rendben lesz”?
Hallották már? Tudja valaki, mit jelent?
Hadd mondjam el részletesen!
Amikor hazaérek a kocsmából három órával később,
és kérdem életem párjától: „Jól vagy?” Azt feleli: „Jól vagyok.”
- Mind hallottunk már ilyet? - Igen!
Tudom, hogy ez azt jelenti, nincs jól.
Amikor egy gazda azt mondja: „Á, rendben lesz„”
igen, lehet, hogy a tehenek a temetőben ugrándoznak,
de tudják, mit?
Rendben lesz. Megtörtént. Hihetetlen kínos volt.
Mondjak valamit? Rendben lesz. Oké lesz.
Gyerekkoromban a gazda mindig azt mondta:
„Te felelsz a farmért, amíg én nyaralok.”
Mire én: „Várjunk! Én felelek a farmért, amíg maga nyaral?”
„Igen.” Erre én: „Ez komoly?”
„Igen. Ne akadj fenn rajta!” Erre én: „Oké, sajnálom.”
De soha nem adtak listát a feladatokról,
mert a papír pénzbe kerül.
Inkább a falra rajzoltak mindenfélét, mint ez itt.
Tudják, hogy ez mit jelent?
Ugorj be a traktorba reggel,
és műveld meg Bury Hill Northot!
Ilyen alakú az a szántóföld.
Mindent értenek?
Na és ez itt?
Nem is volt olyan rossz a hajam, oké?
Azt jelenti: engedd ki a teheneket,
vidd a birkákat másik legelőre!
Igen, meg fognak dögleni. Akkor is.
Ez itt a fontos. Mindenki tudja, hogy ez mit jelent?
Az év elején a gazda ennyi pénzt tesz be.
Aztán az év során még egy kicsit több pénzt.
És aztán még egy kicsit.
És az év végén még egy kicsit többet tesz be.
Ahogy eladja a terményeit, végül...
ennyit kap vissza.
És ezért a szememben minden gazdálkodó hős.
HŐSÖK
Tizenöt különböző gazdát tudok megnevezni,
akik most épp fát vagy sövényt ültetnek, gátat építenek.
Miért költik a saját pénzüket ezekre a dolgokra?
Azért, mert szeretik a környezetet
és a vadvilágot, ahogy mindenki más is.
Mégis mindig őket vádolják azzal, hogy ártanak nekik. Ez engem bosszant.
Ha már a hősökről beszélünk, szeretnék ma este kiemelni párat.
Egyre nehezebb ezt elmondani, mert ők sokat jelentenek nekem.
A nagyapámmal akarom kezdeni.
Sajnos ő még a Clarkson farmja első évada előtt meghalt.
Szóval nem láthatta.
De remélem, hogy nagyon büszke mindenre, amit csinálok, és amit elértem.
Gyerekként beléptem, és mindig azt mondtam:
„Nem fogod elhinni!” Mire ő: „Na, mit?”
Erre én: „Már 100 csirkém van!”
„Jól van, öregem!”
Másnap bement Chipping Nortonba,
és elmesélte a barátainak: „Tudjátok, a kisunokám, Kaleb
tizenhárom éves, és 100 csirkéje van. Nagyon ügyes fiú.”
Ilyenkor másnap, amikor lesétáltam a nagyimhoz egy kávéra,
vagy mentem befizetni
a villanyszámlát anyának, mindenki megállított.
És mind azt mondták „Hallom, már 100 csirkéd van, Kaleb! Ügyes vagy!”
Nemcsak a nagyapám dicsért meg,
hanem az egész közösség.
Van egy másik hősöm, aki szintén nem híres ember.
Ő egy helyi gazdálkodó, akit már említettem.
Howard Pauling a neve.
Szeretném elmondani, hogy igazi hős,
mert ő tanított meg mindenre, amit tudok a búza, az árpa,
a repce vetéséről, műveléséről, permetezéséről.
De ami még fontosabb, megtanította nekem,
mit jelent a híres idézet,
amit imádok ismételgetni:
„Az álmokért meg kell dolgozni.”
Este nyolc van, és azt mondja:
„Kaleb, nyolc óra. Hazamész, vagy befejezed a munkát?”
Mire én: „Tudod, mit?
Megyek, és befejezem, ami még hátravan.”
Mert tudtam: minden munkával töltött órában
pénzt keresek. Az pedig segít megvalósítani az álmomat.
És ez az álom a mai napig az, hogy saját farmot akarok vásárolni.
Hogy egy nap kimegyek a két gyerekemmel
és a jövendőbelimmel, és azt mondom:
„Ide búzát akarok vetni, mert ez most már a saját farmom.”
Ez lesz az én megvalósult álmom.
Egy újabb hős számomra...
Illetve két hős, akik ma este itt vannak,
az anyám és az apám.
Anya, tudod, hogy nagyon szeretlek, de ezt elmondom, mert nagyon vicces.
Nagyi, nagyon köszönöm a képet! Nagyi a hibás!
Kend a nagyira!
Azért néz rám ilyen furcsán,
mert anyukámnak egy nyuszi van a lába között.
Én szilárdan hiszek abban, hogy ha anya nem vesz nekem három csirkét,
ma nem lennék az, aki vagyok.
És persze hálával tartozom anyának,
mert valahányszor rákezdtem: „Most 400 csirkém van.
Vehetünk még 50-et holnap?”
Soha nem mondtad azt, hogy: „Nincs több csirke, Kaleb”.
Hanem azt kérdezte: „Jó, mikor menjünk?” Mert anya hitt bennem,
hogy jó bizniszt csinálok belőle. És így is lett! Sok pénzt kerestem.
Még egyszer köszönöm!
Apa megint meg fog ölni. Utálja ezt a képét.
Tőle is sokat tanultam.
Az egyik: hogy soha ne legyen ilyen frizurám.
Soha nem lesz ilyen frizurám, apa. Ne aggódj! Biztonságban vagyunk.
Neki is meg kell köszönnöm, mert ha tanácsra, segítségre
van szükségem, mindig elérem, segít a fura dolgaimban,
például lépcsőt építeni hétvégén, vagy etetővályút berakni a borjaimnak,
hogy könnyebb legyen a dolgom. Szóval köszönöm.
Azt hiszem, ez az összes hős.
Van még egy, nem igaz?
Persze, az utolsó hős nem más, mint Jeremy Clarkson.
Ő is köztük van, nem igaz?
Az idegeimre megy az ember.
Mi?
- Hogy érted? - Mit csináltál?
- Fel-alá járkáltam. - Fel-alá, így?
Nem, fel, aztán át, úgy.
Mit mondtam az elején?
Azt, hogy ne úgy csináljam. De nem értettem, miért.
Nem lesz kiírva, hogy ezt én vetettem be.
Az lesz kiírva: „Na, ki vetett itt?”
„Jeremy. Kaleb.”
Mi a baj vele?
Minden nyolcadik fordulónál kell keréknyom, mondtam.
Így tele lesz keréknyommal.
Idelent három méterenként lesz keréknyom.
Itt meg nem lesz egy sem.
Amikor permetezem és trágyázom, honnan tudjam,
hol menjek végig a traktorral?
Tippelsz?
Fogalmam sincs, mit csinálok.
Innentől jól csinálom. Vagy késő?
Már késő. Ezt eléggé elcseszted.
Még csak nem is egyenesen vetetted!
Hogy érted, hogy nem egyenesen vetettem?
Olyan egyenes, mint egy körforgalom!
Látják, az ember halálba idegesít. De köszönettel tartozom neki,
mert bevitt egy olyan iparágba, ahová álmomban sem hittem, hogy bekerülök.
Persze, ez a televízió.
Én szilárdan hiszek abban, hogy az élet egy utazás.
És az úton akadályok is lesznek.
Nekem 21 évesen az volt az akadály, hogy bekerültem a tévébe.
Kikerülhettem volna.
De támogatást kaptam ettől az embertől,
úgy döntöttem, hogy átmegyek rajta.
És persze ez vezetett ide.
Ez itt a saját műsorom.
Minden képet, ami felbukkan ezen a képernyőn,
én magam választottam ki.
Gondoltam, legyen egy kép Jeremyről.
Úgyhogy átnéztem a telefonomat,
és megtaláltam a létező legrosszabb fotót róla, amit kitehetek.
Köszönöm neki, mert remélhetőleg tanítottam neki annyit a gazdálkodásról,
hogy egyedül is bele merjen vágni.
Mint a disznótartásba.
De ami fontosabb, ő is sokat tanított nekem a tévézésről.
Azt hinnéd, nem nagy ügy tévéműsort forgatni.
Például hogy egyszerre két kamera vesz,
és így tovább. Annyi mindent kell átgondolni.
Például azt, hol állsz, hogy a néző lásson, de ami fontosabb,
az is jól lásson,
akit gazdálkodásra tanítasz.
És soha ne fordíts hátat a közönségnek.
Jó ég, ez ijesztő!
Mert itt a hátsót látni.
Arra senki sem kíváncsi! Igaz?
Jó barátságban vagyunk. Az egyik legjobb barátomnak tartom.
Sőt, megkockáztatom, hogy szeretem a pasast.
Te féleszű vidéki!
Rendes pasas. Azt hiszem, még egy dolgot megköszönhetünk neki.
Újra ráirányította a figyelmet a gazdálkodásra, nem igaz?
Igen!
Szólni akartam a mentális egészségről a gazdálkodásban,
amit korábban már említettem.
De most mondok egy adatot.
Ez pedig a következő: a 2021-es évben
harminchat gazdálkodó lett öngyilkos.
Harminchat!
Miért van ez? Azt hiszem, sok oka lehet.
Például a pénzügyi helyzet.
Hogy lesz-e pénz a családnak ételre, bérleti díjra.
És ott az időjárás, mert az nem tudjuk megváltoztatni.
De min változtat az időjárás? A pénzügyi helyzeten.
Szilárdan hiszek abban,
hogy mindenkinek el kell mennie a helyi mezőgazdasági bemutatóra.
Mindenki el szokott menni?
Igen!
Azért mondom, hogy menjenek el, mert van egy fontos hatása:
a gazdálkodó azt az egy fontos napot nem a farmon tölti.
Amikor odamegyek, látom, hogy a farmer mosolyog, beszélget
a barátokkal, szomszédokkal, rokonokkal,
nézi a gyerekeit a birkabemutatón, vagy versenyez a pónikkal az arénában.
És nagyon jó kimozdulni.
Beszállnak a régi traktorokba, és soha nem mosolyognak, mert hideg van.
A Valtrában vagy a Fendtben mosolyognék,
mert azokban van fűtés.
Szeretnék valami különlegeset csinálni
ma este, mégpedig megtartani a saját mezőgazdasági bemutatómat,
itt és most.
Az lesz a neve: a Nagy Tarlórépa.
Ez egy traktorverseny.
És azt hiszem, van itt pár különleges vendégünk,
akik részt vesznek a versenyen.
Először is, kösz, hogy eljöttél, JB,
mert a barátnőm odavan érted, szóval elnézést!
Feljönnél ide? JB Gill, emberek!
Dilwyn, az állatorvos a sorozatból.
Dilwyn, gyere fel!
És Lizzie, a kecskeszakértő a harmadik évadból.
Ez az! Gyertek fel!
- Ide, mellém! Hogy vagy? - És te?
Dilwyn!
- Köszönöm. Hogy vagy? - Jól vagyok.
A NAGY TARLÓRÉPA
Rendben.
Mesélj! Hallom, gazdálkodó lettél?
- Az! - Mit tenyésztesz, alpakát?
A JLS SZTÁRJA, FARMER
- Dehogy! - Én nem tudom!
Disznót, pulykát.
Pulykát? Milyen fajtát?
KellyBronze. A legjobb. A legjobbat a legjobbnak.
- Ért hozzá, basszus! - Igen.
Szerinted nyerni fogsz? Traktorverseny.
- Attól függ, milyen traktort kapok. - Van kedvenc traktorod?
- Van. - Mi a kedvenc traktorod?
- A John Deere. - Oké.
Te vagy a John Deere-rel.
Akkor állj oda a John Deere mögé, kérlek!
Most következik Dilwyn.
- Üdv, Dilwyn! Visszatértél! - Abszolút.
ÁLLATORVOS, CLARKSON FARMJA
Dilwynt többet látom, mint a gyerekeimet.
- Valószínűleg. - Nem tehetek róla,
rád nézek, és a számlákat látom, amiket küldesz.
Gondolj egy számra, és duplázd meg!
Dilwyn állatorvos a sorozatban, emberek!
Szerinted te nyered a versenyt?
- Biztos vagyok benne. - Van kedvenc traktorod?
Egy Massey Fergusonon nőttem fel.
A pirosat kapod. Az egy Case, mert piros.
- Jó lesz? - Megteszi.
Odaállnál a Case traktor mögé?
- Szia, Lizzie! - Szia!
- Ne küldj nekem kecskét vágásra! - No comment.
KECSKESZAKÉRTŐ, CLARKSON FARMJA
Jeremynek kecskéi lettek. Imádja őket.
- Nagyon. - Ugye? Fura alak.
Nagyon fura. Mondtam neki, milyen üzleti terv az, hogy 29 bakkecskéje van?
Így nem termelnek pénzt. Erre ő:
„Kaleb, azt hiszem, bérbe tudom adni őket.”
Igaz? Ezt mondja, nem?
- De. - Mire én: „Hogy mi?
Azt nem tehetjük, illegális!”
Erre ő: „Gazdáknak adom bérbe őket,
lelegelik, ahová nem fér be a traktor.”
„Oké.” Megállapodott valakivel.
De az illető azt mondta:
„Maga fizessen nekem, etetem a kecskéit!”
- Nem alakult túl jól. - Nem, igaz?
- Idióta. - Nem hallgat senkire.
Jó lesz neked a New Holland traktor?
- Nincs más választásom. - Van kedvenced?
Magabiztos vagyok, bármelyik jó.
- Tényleg? - Igen.
Nagy tapsot kérek! Menő, mi?
Vegyétel fel a kormánykereket!
Háromtól számolok vissza, és indul a verseny.
Kétszer kell bemenni a körforgalomba.
Aztán át kell kelni a hídon,
és betolatni a fészerbe.
Nem mondtam, hogy könnyű lesz.
A pályán látható néhány akadály. Az egyik: tehenek.
- Imádjuk a teheneket, igaz? - Igen!
Ne üssétek el őket!
A pályán pár birkát is láthattok.
Amikor turnéztam, mindig azt mondtam:
„Aki elüt egy birkát, kap egy tízest.”
Volt egy 13 éves kissrác. Részt vett ebben a versenyben.
Kezdettől fogva nem a nyerésre ment.
Minden egyes birkát elütött a pályán.
Így 50 fontomba került, mert nem csak kettő volt.
Már csak kettő maradt.
De rendes leszek: aki ma elüt egy birkát, tíz pontot kap.
Készen álltok?
- Igen! - Mindenki készen áll?
- Igen! - Felkészülni!
Három, kettő, egy, rajt!
Erős kezdés!
Egy kis baleset! Nincs biztosításunk.
Szép mentés, uram!
- Mi folyik itt, Lizzy? - Tudom. Nem megy.
Ne!
Igen. Előre! Tudod, mit... Ne!
Ne! Arra mész!
Igen, be körforgalomba!
Elég nehéz, akár hiszik, akár nem.
Nézzék az arcukat, mennyire koncentrálnak!
- Tessék. - Nem!
Lizzie, elütötted a tehenet a közepén!
Tudom, sajnálom.
Előre! Ez az!
Szép volt! Most hátra!
- Lizzie, te ittál? - Igen.
Tényleg?
Soha ne vezess ittasan!
Várjunk!
A Case... Dilwyn vezet! Be kell parkolnod a fészerbe.
- Gyerünk, JB! Át kell jutnod a hídon. - Ne!
- Gyerünk, Lizzie! - Nem megy!
JB megcsinálta!
Megsemmisítette a birkákat.
Örülök. Szép volt!
- Semmi baj. - Lizzie, jól vagy?
Majdnem megvagyok.
Szuper! Jól csinálja!
Nem szereted a JLS-t?
Mi folyik itt? Nagyon jó, komolyan!
Most menj vissza!
Ne!
Gyertek ide mellém!
Itt vannak az oklevelek, mert ez komoly dolog ám!
A harmadik helyezéssel kezdjük.
- Dilwyn! - Itt vagyok.
Hogy tetszett a verseny?
Jól ment, amíg nem kellett tolatni, igaz?
Így van.
Életemben nem láttam ilyen izgalmas versenyt.
Teljesen belefeledkeztem. Aztán hirtelen
JB nyerésre állt, te meg felöklelted!
ISMÉTLÉS
Mi folyik itt?
- Itt az okleveled. Szép volt. - Köszönöm.
- Nagy tapsot, emberek! - Kösz!
Elég nehéz kezdés volt. Mennyit ittál ma este?
- Csak kettőt. - Csak kettőt?
- Igen. - Kérlek, soha ne vezess, ha ittál!
Lehajtottál a színpadról.
ISMÉTLÉS
-Háromszor. - A tolatást gyakoroltam.
Kösz, hogy mindig elkapta!
Mert kábé 300 fontba kerül egy ilyen
az Amazonon.
Szóval második lettél, ez szép teljesítmény!
- Köszönöm. - Nagy tapsot, emberek!
Te viszont taroltál.
Bocsi, Taya! Ezt nézd, haver!
Havernak hívom, mert a legjobb barátom is.
Legjobb barátok.
Tehát az első helyen JB végzett. Nagyon köszönöm!
ISMÉTLÉS
Nagyon köszönöm!
Ezután pedig szerintem
tartsunk bulit az ifjú gazdáknak!
- Igen! - Igen?
Van kedvük egy kis krumplidobáláshoz?
- Igen! - Igen?
Amikor kibéreltem ezt a helyszínt, sajnos
a szerződésben vastagbetűvel ott állt:
„A krumplidobálás tilos.” Ha én kezdeném
a krumplidobálást, biztos, hogy eltalálnám a csillárt,
és ki kellene fizetnem.
Úgyhogy ezt most kihagyjuk.
De ugye mindenki hallott már a Wurzels nevű híres bandáról?
- Igen! - Igen?
Mindenki ismeri a híres dalt,
aminek a címe Van egy vadiúj kombájnom?
Igen!
Van valaki, aki szeretné együtt énekelni velem...
- és a többiekkel? - Igen!
Mi a helyzet...
Mi lenne, ha együtt énekelnénk,
én, maguk és a Wurzels?
- Üdv! - Köszönjük!
- Készen állunk?
- Igen! - Indulhat a zene!
ÉNEKELJÜNK EGYÜTT!
Este áthajtottam traktorral A szénakazladon
Vasvillát dobtam a kutyádra Hogy végre hallgasson
És most valami azt súgja Hogy kerülsz engemet
Ugyan már, drága Van valamid, ugye, engeded
Mert van egy vaditúj kombájnom
Adok kulcsot, nincs vita
Gyere, legyünk együtt Ez a tökéletes harmónia
Van nyolc hektárom Neked tizenhét
Most van egy vaditúj kombájnom
Adok kulcsot, nincs vita
Megnevettetett a csaj
Melletted maradok Ami kell, minden a tiéd
Ikrek, hármasikrek Nekem megy a sebesség
Tudod, hogy szeretni foglak, drága Hát kérem a kezed
De ami legjobban kéne Az a sokhektáros telek
Mert van egy vaditúj kombájnom
És adok kulcsot, nincs vita
Gyere, legyünk együtt Ez a tökéletes harmónia
Van nyolc hektárom Neked tizenhét
Most van egy vaditúj kombájnom
Adok kulcsot, nincs vita
Kis szeret téged, bébi
Milyen szép pár voltunk A múltkor a Wurzels-koncerten
Az új lábszárvédőm És a kordnadrágom vettem fel
Te új az ünneplődben A parfümöd illatos
Fotózkodtunk is Kézen fogva most
Mert van egy vaditúj kombájnom
És adok kulcsot, nincs vita
Gyere, legyünk együtt Ez a tökéletes harmónia
Van nyolc hektárom Neked tizenhét
Van egy vaditúj kombájnom
Adok kulcsot, nincs vita
Á, de csinos nő vagy
És alig várom Hogy a földed az enyém legyen
Nagy tapsot, emberek! Ez volt a Wurzels!
Annyira izgatott vagyok!
Még egyet szeretnék mondani: köszönöm, hogy eljöttek ma este!
Nagy öröm volt itt lenni!
És ne feledjék: az álmokért meg kell dolgozni!
Köszönöm szépen!
Köszönöm szépen! Köszönöm!
A feliratot fordította: Vincze Ágnes
Kreatív supervisor Hegyi Júlia