Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Spectacol filmat pe 1 aprilie 2024 pentru Prime Video
la Teatrul Everyman din Cheltenham
Aici e teatrul.
Bună! „E un tractor?” „Da.”
Cred că e aici. Da.
Parchez aici, o să fie bine.
Gata! Am reușit!
ÎN TURNEU
TEATRUL EVERYMAN
- Pe acolo. - Mulțumesc!
Bună! Totul bine?
Da, pe acolo, mersi!
- Kaleb? - Intră!
- Ești așteptat pe scenă. - Bine.
- Pot să-mi aduc prietenul? - Nu, tu ești protagonistul.
Normal că nu-ți poți aduce prietenul.
Bună seara, Cheltenham!
Vă rog să-i urați un călduros bun-venit agricol
fermierului venit în turneu,
tocmai din Chipping Norton,
Kaleb Cooper!
Bună seara, Cheltenham!
Din păcate, nu m-au lăsat să aduc un tractor adevărat pe scenă.
Așa că l-am adus pe ăsta. Are cogeamite trei cai putere
și e făcut din plastic.
Și n-ar putea tracta nici măcar un sac de cartofi.
Dar tot e mai bun decât faimosul tractor Lamborghini.
Cât îl mai urăsc!
Tractorul ăsta se conduce singur.
Într-o zi, o să mă lase fără loc de muncă, presimt.
Sunt întrebat mereu: „Kaleb, de ce mergi în turneu?”
O fac dintr-un singur motiv.
Ca să pun agricultura în centrul scenei.
Exact așa, în centrul scenei.
Nu mă pricep la chestia asta.
Mă mai întreabă unii: „Kaleb, nu ești cam ocupat pentru turnee?”
Dacă mă gândesc bine, am doi copii.
Am o afacere acasă.
Și filmăm și sezonul patru din Ferma lui Clarkson.
Unii ar spune că am o mică obsesie cu tractoarele.
Mică... Nu, e imensă. Iubesc tractoarele.
Le ador. Fac totul în tractorul meu.
O duc pe bunica la cumpărături în weekend.
- Nu-i așa, buni? - Da, dragă.
BUNICA
Îmi duc copilul la școală, dar nu pot să zic.
Nu fac asta, fiindcă nu e legal.
La naiba!
Mă duc la pub și beau ceva...
Nici asta nu pot spune. La naiba!
Practic, îmi folosesc tractorul la orice.
Au schimbat recent legea
în privința combustibilului folosit pentru tractor.
De exemplu, dac-o duc pe buni la cumpărături,
trebuie să folosesc motorină albă.
Dar, dacă merg la arat în timpul săptămânii,
pot folosi motorină roșie.
E un ajutor pentru fermieri, ca să economisească bani.
Acum vreau să reiau ceva.
Vă amintiți primul sezon din Ferma lui Clarkson,
când am dus wasabi la Londra?
- Vă amintiți? - Da!
- V-a plăcut episodul ăla? - Da!
Mă bucur. Am făcut trei zile de terapie ca să-mi revin după.
Vă amintiți ce camion conduceam?
- L200. - L200, da.
Încă îl mai am. Bănuiește cineva
ce combustibil am folosit atunci?
Motorină albă, desigur! Pentru că așa e legea.
Obsesia mea pentru tractoare a început de la o vârstă fragedă.
De fapt, mi-am cumpărat primul tractor la doar 15 ani.
Și acum am toate astea.
Fendt. New Holland.
Case.
John Deere.
Și tractorul care mi-a demarat afacerea când aveam doar 16 ani
MARELE LAMBORGHINI
Marele Lambo, 1998.
Mi-a fost foarte util.
Bine, o să vă duc la plimbare.
Haideți cu mine!
La naiba! Am uitat cheia.
A mers bine, nu?
Mi-aș pierde și capul dacă n-ar fi prins de umeri.
Și cred că vorbesc în numele tuturor fermierilor
când spun că toți au ascunzători la fermă
unde își ascund cheile. Am dreptate?
Securitatea e sporită la ferme, sincer.
Dacă stau să mă gândesc,
fiecare mașină are o cheie
cu care o pornești, pe ea și atât.
Dar, în mod ciudat, intri pe internet
și cumperi oricare dintre aceste chei cu care-mi pornești toate tractoarele.
Securitatea e sporită la fermă, credeți-mă pe cuvânt!
Acesta e un New Holland T7.210.
Destul de tehnologizat. Are GPS pe acoperiș.
Mă mir că e acolo și n-a fost furat încă.
Asta e o problemă reală în agricultură, în zilele noastre.
Văd oi în dreapta.
Nu le priviți în ochi!
Uitați-le! Pasc culturi de acoperire.
Dacă le privești în ochi, e semn rău.
Probabil vor rămâne într-un gard și vor muri.
Așa că nu le vom privim în ochi când trecem pe lângă ele.
E cam accidentat. Sper că stați jos.
Stați jos pe scaune.
Da, mă privesc în ochi.
Urăsc oile.
Uitați-vă!
Să trecem rapid de ele, bine?
Uită-te la ea!
Vrea să se bată cu tine. Știu. Simt.
Oricum, n-aș vrea să fiu nicăieri
altundeva decât în tractor.
E locul meu fericit.
Să-l ducem înapoi în șopron și să ne întoarcem pe scenă!
Obsesia pentru tractoare a început la o vârstă fragedă.
Îmi amintesc că aveam zece ani și îl ajutam pe tata pe șantier.
Eram omul-bun-la-toate.
Știe cineva ce înseamnă asta?
„Du-te și ia asta!” „Du-te și ia aia!”
Am trăit asta.
Îmi zicea: „Kaleb, adu-mi un ciocan!” Coboram la dubă,
lucram atunci la Hook Norton.
Deci, mergeam la dubă și am văzut un tractor pe câmp,
mergând înainte și înapoi toată ziua.
M-au fascinat roțile tractoarelor care se învârteau mereu...
Și când trec prin noroi...
E ceva...
Înțelegeți ce vreau să spun? Fascinant, nu?
Mi-am început cariera în agricultură de mic.
Aveam 12 ani când m-am apucat.
La 12 ani, mama și tata au avut un divorț foarte dificil.
CUM AM AJUNS AICI?
Și, mereu mi-am spus asta, cred că agricultura m-a salvat,
pentru că, la vârsta de 12 ani, când mama și tata divorțau,
eu am rămas cu mama, iar fratele meu, cu tata.
Familia a fost dezbinată în două.
Pe atunci, mama își înființase o firmă mobilă de toaletaj canin,
adică mergea la oameni, se conecta la curent și le tundea câinele.
Bravo! Bună idee, mamă!
MAMA
Dar nu prea câștigai, erai la început.
Afacerea mergea încet și mi-am zis: „Știi ce?
„Vreau să fiu fermier când cresc mare.”
Așadar, m-am angajat la fermă la vârsta de 12 ani.
Lucram la o fermă de vaci, mulgeam 120 de vaci Brown Swiss
cu doi roboți și creșteam viței. Distractiv!
MULS 120 DE VACI VÂNZARE OUĂ
La 13 ani, viața mea s-a schimbat iar.
Când am împlinit 13 ani,
mama nu mi-a cumpărat un Xbox, PlayStation sau televizor.
În schimb, mi-a cumpărat trei găini.
Trei găini, exact.
Ce m-am gândit eu la 13 ani: „Știu, am o idee.
„Pot să-mi înființez propria firmă.”
Deci, la 13 ani, mi-am înființat propria firmă.
Am numit-o Compania de Ouă Găini Fericite a lui Kaleb Cooper.
Lung nume, știu.
Părea o idee bună atunci.
Afacerea mergea atât de bine, încât, la două luni de la aniversare,
aveam 450 de găini.
S-a aglomerat repede.
START CU 450 DE GĂINI ÎN 2 LUNI, VINDEAM 600 DE OUĂ SĂPTĂMÂNAL
Am vândut ouă în Chipping Norton și mi-am asigurat clienții.
Generația mai în vârstă.
Mergeam prin Chipping Norton cu coșul cu ouă.
Băteam la uși, întrebând oamenii dacă vor să cumpere o duzină de ouă.
Oamenii mai în vârstă cumpărau.
Mi-am dat seama de mic,
că, de fiecare dată când ziceam: „Doriți ouă?”,
ei ziceau, „Da, sigur. Vrei un ceai?”,
iar eu: „ Am 13 duzini de ouă de livrat. Trebuie să mă întorc la muncă la 16:00.
„Da, o să beau un ceai.”
Știam că, dacă beau ceai cu ei, puteam să le mai vând o duzină de ouă.
Mă pricepeam să vând ouă.
Foarte bine. De speriat, de fapt. Dacă mă gândesc,
de câte ori văd ceai și biscuiți, mi se face rău.
Am băut mult ceai și am mâncat mulți biscuiți.
Dar știți ceva, am vândut multe ouă.
Urăsc poza asta.
O urăsc! Capul meu nu are forma aia.
Dar permanentul arată uimitor, nu-i așa? Nu sunteți de acord?
La 14 ani, m-am gândit: „Cum să-mi dezvolt afacerea?
„Am 450 de găini. Fac bani frumoși.”
Și m-am gândit: „Am o idee.”
Nu știu cum de mi-a venit ideea asta.
Am cumpărat trei oi. Trei oi din Scoția.
Nenorocitele alea mici!
Am făcut asta pentru că m-am gândit:
„Știu, dacă cumpăr oile, când merg cu coșul cu ouă,
„pot lua și un picior de miel și niște cotlete cu mine.”
Și a mers excelent. Am vândut multă carne de miel.
Dar să ai de-a face cu oi...
Sunt niște afurisite, pe bune!
La 15 ani, m-am gândit: „Am două afaceri care merg foarte bine.
„Dar cum mă pot dezvolta din nou?” Mi-am zis: „Știu!
„Nu m-am născut la fermă, deci nu am o fermă pe care s-o dezvolt.”
Deci, ce puteam face era să devin antreprenor în agricultură.
Prin urmare, la 15 ani, mi-am cumpărat primul tractor.
A fost un Case International 1394. Știe cineva modelul?
- Da? Ai unul, nu? - Avem unul.
O porcărie, nu?
Tractorul ăsta a fost îngrozitor, sincer.
A fost prima dată, la 15 ani, când am aflat ce înseamnă eșecul.
Nu-mi place cuvântul „eșec”, pentru că, după părerea mea,
tot ce faci e o curbă de învățare.
Și, dacă eșuezi la ceva, înveți din acea greșeală.
La 15 ani, când am început afacerea, a eșuat rapid,
pentru că n-am făcut ceva important.
Nu m-am dus să inspectez tractorul.
Să mă asigur că are motor și volan.
La 15 ani, eram atât de entuziasmat să zic la școală: „Ghici ce?
„Am un tractor. Tu ce ai?
„Am un tractor. Da.”
Era incredibil că mă puteam lăuda.
După ce am cumpărat tractorul, normal că se tot strica.
Și m-am gândit: „Nu pot continua așa.”
Afacerea era pe ducă. Când aveam de lucru,
îmi dezamăgeam clienții. Așa că am decis să vând tractorul.
Cam pe atunci am avut probleme la școală.
Aveam afacerea și lucram cu normă întreagă,
deci prezența mea era de 5%.
Mie mi se părea super.
Așa mi se părea, dar nu era așa.
O amendau pe mama cu 50£ pe săptămână din cauza absențelor mele.
Mama a spus: „Nu-mi pot permite să tot dau 50£.”
Am zis: „Relaxează-te!”
ANTREPRENOR KALEB COOPER
Am spus: „Câștig, plătesc eu.”
Așa că, timp de cinci săptămâni, am plătit amenda.
Cei de la școală au aflat și s-au enervat foarte tare.
Ne-au convocat pe mine și pe mama la o întâlnire.
Îmi amintesc că stăteam în sala de ședințe
și mi-au spus: „Kaleb, nu putem continua așa.”
Am spus: „Știți ce? De acord. Mă costă 50£ pe săptămână.”
Am spus: „Adică 200£ pe lună. Prin urmare, 2.400£ pe an.
„Am calculat, e 15% din profitul meu de la firma de ouă.”
Au spus: „Ai calculat foarte repede.”
Am zis: „Vă spun ceva. Mă puteți pune în clasă:
„«Kaleb, cât face opt cu doi?»,
„N-aș ști. M-aș simți claustrofob. Nu aș putea calcula.
„Dar, dacă un fermier mi-ar zice: «Kaleb, am opt vaci acolo
„și mai am două», zic: „Sunt 12. Da, e ușor.”
Glumesc, e 11.
Și apoi...
E zece.
Zece.
Atunci au spus: „Să facem o înțelegere! Să negociem!”
Poftim? „Să negociem”?
E prima dată când am aflat ce sunt negocierile.
ȘCOALA CHIPPING NORTON
La 15 ani, am stat acolo și mi-au spus: „Ai pierdut a șaptea, a opta
„și mai toată a noua. Ești la jumătatea clasei a noua acum.
„Deci, hai înapoi în a zecea!
„Nu mai veni în a noua și frecventează a zecea și a unsprezecea!
„Ai nevoie de bac ca să-ți continui studiile.”
Am spus: „Da. Vreau să fac școala profesională în agricultură.”
Am zis: „E o înțelegere corectă. Îmi iau liber toată a noua,
„apoi mă întorc la școală în a zecea pentru examene.”
Așadar, am lucrat în a noua.
Apoi a început a zecea. M-am întors la școală și mi-am ales testele de examen.
Dar mi-am dat seama rapid că tot ce urma să fac în a zecea
urma să fac și în a unsprezecea și apoi dădeam un examen.
Așa că am plecat din nou.
Dar mergeam la școală în fiecare vineri,
pentru că ajunsesem deja să vând ouă multor profesori.
Duceam 20 de duzini de ouă vinerea
și calculasem eu că făceam mai mulți bani din asta
decât dacă lucram șase ore la fermă.
Isteț!
Pentru tinerii de a unsprezecea, am mers la școală în fiecare zi.
N-am lipsit nicio zi.
Și mi-am luat toate examenele. Am luat șapte la toate.
Am făcut școala profesională în agricultură.
Și, la 18 ani, m-am gândit: „Ce pot să fac acum?”
Mă pricep la vaci.
Aș putea lucra la aceeași fermă de vaci.
Pot să le însămânțez. Pot să le tai copitele.
Aș putea spune dacă o vacă e bolnavă și s-o tratez.
Dar nu aș putea cultiva grâu,
orz sau rapiță.
Așa am luat decizia grea de a renunța la prima mea slujbă.
M-am alăturat unei persoane pe nume Howard Pauling.
De la Howard Pauling știu tot ce am învățat până acum
despre cultivarea grâului, orzului, rapiței și despre arat.
Am lucrat pentru el trei ani. În acea perioadă,
l-am cunoscut pe Jeremy,
pentru că Howard se ocupa de o fermă numită Lower Court Farm din Chadlington.
În același timp, era și administrator la ferma Diddly Squat.
MAGAZINUL DIDDLY SQUAT
Lucram de doi pentru Howard, când, într-o zi, conduceam cu viteză pe alee,
iar Jeremy locuia la cabană pe atunci,
fiindcă de curând și-a aruncat casa în aer.
Nu știu dacă a văzut cineva... Nebunie, știu.
Îmi amintesc că aveam pulverizator, voiam să stropesc orzul.
El a ieșit, m-a oprit
și ne-am întâlnit prima dată, am vorbit.
Mi-a spus: „Kaleb, pot să-ți cer o favoare?”
Am spus: „Bineînțeles! Ce e?” Mi-a zis: „Ascultă!
„Poți să mergi mai încet pe lângă casa mea?
„Aleargă pisica Lisei pe aici. E o casă veche, se cutremură.”
Am spus: „Da, sigur, nicio problemă.”
Am condus cât de repede pe lângă casă,
doar ca să-l enervez.
Foarte distractiv, sincer.
Din păcate, lucram de trei ani pentru Howard,
care era doar arendaș, iar proprietarul a vrut să vândă ferma.
Ferma pe care o cultiva s-a vândut cu 20,3 milioane de lire.
Așa e în Cotswolds, plin de idioți fițoși.
Mi-a spus: „Kaleb, nu mai am slujbă pentru tine.”
I-am spus: „E în regulă, Howard. A fost o onoare să lucrez pentru tine,
„dar cred că e timpul să lucrez pentru mine
„în loc să lucrez pentru tine și apoi, pentru mine, noaptea târziu.”
Urma să lucrez pentru mine.
Zis și făcut. El s-a pensionat.
Și atunci m-a abordat Charlie cel Vesel.
A spus: „Kaleb, Howard se retrage. Avem nevoie de un om.
„Vrei să lucrezi pentru două luni
„până preia Jeremy ferma?” Am zis: „Nu se poate!
„Ce-ai spus?” A zis: „Vrei să fii administrator?”
„Nu, e în regulă, voi fi administrator. Ce ai spus după asta?”
A spus: „Jeremy preia ferma.” Am zis: „Nu poate face asta.”
Mi-a spus: „E agricultură. Fă ce vrea!”
Am spus: „Corect. Bine.”
Am avut grijă de fermă timp de două luni.
În acea perioadă, au intervievat alte persoane
pentru rolul din Ferma lui Clarkson.
Abia în ultima zi, regizorul m-a oprit
în timp ce mergeam la tractor și mi-a spus:
„Poți să mergi să-l vezi pe Jeremy la birou?”
Am spus: „Sigur că da.”
Atunci e prima dată când m-ați văzut în Ferma lui Clarkson sezonul unu.
Mi-am dat seama că am nevoie de ajutor.
Kaleb, încântat!
L-am chemat pe Kaleb Cooper,
tractoristul care lucrase pentru fostul fermier.
Sunt în încurcătură.
Sunt în mare încurcătură, fiindcă...
Tu ai lucrat la ferma asta, nu?
Da, am muncit trei ani aici.
- Trei ani? - Da.
În aproape 24 de ore
am reușit să cultiv patru hectare din... aici e Bury Hill South?
Patru hectare?
Și o parte a mers prost.
Ție cât îți lua să cultivi?
Cred că mi-ar lua o săptămână întreagă.
Dar e multă muncă ca să termin toată ferma.
- Nu mă deranjează, dar o săptămână? - Da, o săptămână.
Și asta doar pentru cultivat.
Apoi trebuie să plantăm semințele folosind o chestie numită semănătoare.
Și cât ar dura?
Un pic mai mult fiindcă...
Ce semănătoare ai?
Una roșie.
Incredibil!
E roșie. Sau e portocalie?
- Portocaliu roșiatică. - Portocaliu roșiatică?
Ce altceva mai faci?
Am propria mea afacere pe lângă,
Serviciile de Antreprenoriat Kaleb Cooper.
Am și un excavator de 1,5 tone.
Fac tot felul de săpături, îngrop conducte de apă,
sap fundații.
- Deci, ești un tip practic. - Da.
- Animale? - Am 50 de oi.
În mod normal, cresc cinci porci pe an pentru cârnați și cotlete de porc.
Am vreo 120 de pui în acest moment la fermă.
Vând ouăle local.
Câți ani ai?
- Fac 21 anul ăsta. - Poftim?
- Douăzeci și unu. - Mă faci să mă simt penibil.
Am 59 de ani și n-am făcut așa ceva.
- Ești localnic? - Da. Născut și crescut în Chippy.
- N-am plecat niciodată. - Niciodată?
- Nu. - Ai fost la Londra?
O dată, într-o excursie cu școala.
Am rămas în autocar.
Nu mi-a plăcut, prea aglomerat.
- În Banbury? - Banbury, dacă sunt nevoit.
Dacă am nevoie disperată de ceva.
Ești fericit în Chipping Norton?
Chipping Norton, Chadlington, Heythrop. Așa sunt eu.
Vorbești ca o mână tămăduitoare.
E ca și cum însuși Dumnezeu te-a adus aici.
Bun. Să vedem tractorul!
UNDE SUNT ACUM?
Mulțumesc!
Am vrut să arăt filmulețul...
Desigur, mă maturizez.
Asta a fost acum cinci ani. Acum îmi crește barba.
Vremurile s-au schimbat. Am 25 de ani acum
și am doi copii.
Am un băiat pe nume Oscar, are trei ani.
Și am o fetiță pe nume Willa, care are nouă luni.
Băiețelul e un adevărat copil de fermă.
Zilele trecute hrăneam vacile.
Iubește ferma. Iubește tractoarele, vacile, totul.
Hrăneam niște vaci, când l-am văzut la poartă,
stătea așa, ținându-se de ea.
Am zis c-o să stau acolo puțin, să văd ce va face.
Și, dintr-o dată, și-a scos limba.
Mă întreb: „Ce-o să facă acum?”
A lins poarta
dintr-o parte...
în cealaltă.
Și, la sfârșit, zice: „Bun!”
I-am zis: „Amice, o să regreți asta.” Ce s-a întâmplat?
Două zile mai târziu, lua antibiotice, cu infecție la gât, deloc bine.
Mă duc în sufragerie și întreb: „O să mai faci asta?”
Credeți-mă, zilele trecute, din nou, hrăneam vacile,
iar el stătea acolo și făcea asta.
Am zis: „De ce doar copilul meu? Cu ce am greșit?”
E incredibil cât de mult lapte bea!
Toți copiii beau atât de mult lapte?
Bea litri, sincer.
Uneori, rămânem fără lapte în casă,
iar soția mea spune: „Mergi la magazin să iei lapte?”
Eu zic: „Da, sigur.”
Vreau să spun asta. Acum opt luni...
E o poveste adevărată. Acum vreo opt luni,
m-am dus la magazin, am luat o sticlă de lapte și așteptam.
În timp ce stăteam acolo,
un băiat de vreo 13 ani a apărut în partea dreaptă.
Am zis să-l întreb rapid ceva.
I-am zis: „Scuză-mă, știi de unde vine laptele?”
Jur pe viața mea că asta mi-a răspuns.
Mi-a spus: „Kaleb,
„vine de pe raftul supermarketului.”
La naiba! Mi-a frânt inima.
M-am gândit să-i dau o lecție la fața locului.
Așa că am încercat să-i dau o lecție.
Am spus: „Laptele vine...” Înainte să pot să spun ceva,
flăcăul mi-a spus: „Kaleb, sunt prea ocupat.”
I-am zis: „Ai 13 ani! Ce faci?”
A zis: „Trebuie să mă întorc la joc.” Am întrebat: „Ce joc?”
A zis ceva de un joc Fortnite. Îl joacă careva dintre voi?
Sună de rahat!
Ce este, pe bune?
M-am gândit: „Cum pot să-i învăț pe oameni
„de unde vine laptele?” Am zis: „Știu, plec în turneu.
„Și sper că toți vor sta liniștiți și comozi pe scaunele lor
„și vor putea să mi se alăture la muls,
„și împreună vom mulge niște vaci.” Haideți cu mine!
Aici se întâmplă magia și o să vă învăț cum se întâmplă.
În primul rând, spălăm.
Gata cu asta. Acum ștergem.
Practic, curățăm ugerele.
Până jos.
Cămașa mea curată și frumoasă
e deja acoperită cu rahat de vacă.
Pare să-ți placă, nu?
Îți place?
După curățat,
urmează lucrurile bune.
Mulgătoarea.
Se fixează prima. Găsim primul mamelon.
A doua.
Ugerul e foarte jos.
Sunt sigur că sunt câțiva în public cu orientare spre sud...
Apropo de lapte...
Tu, cel din primul rând,
arăți de parcă ai vrea lapte. Îți dau imediat.
Gata!
Așa.
Industria lactatelor are probleme în acest moment.
Am vrut să subliniez asta.
Vă întreb, sunt crescători de vaci aici, în seara asta?
Ridicați mâinile! Unde sunteți?
Jos? Sunt câțiva și sus.
Îi putem aplauda, vă rog?
Urmează să spun ceva ce nu cred că s-a mai spus vreodată,
și unii s-ar putea să nu fie de acord.
E în regulă, dar ascultați-mă!
Un litru de lapte l-a costat pe producător 35 penny pe litru.
Dar, în ultimii doi ani, în medie, au fost plătiți cu 32 de penny pe litru,
vânzând laptele în pierdere.
De necrezut, nu?
De ce?
Nu știu, dar vreau să vă întreb ceva în seara asta.
Aveți toți lapte în frigider acasă?
Da?
Dacă nu aveți, probabil sunteți vegan și nu vă aflați la spectacolul corect.
Îmi poate spune cineva cât plătiți pentru un litru de lapte?
Exact despre asta e vorba.
Nimeni nu știe. Și, de fiecare dată când pun această întrebare,
toți spun: „De fapt, nu știu.”
Eu cred că oamenii merg la supermarket
și spun: „Da, am nevoie de lapte.
„Ce scumpă e carnea de vită și miel! Scumpă, nu-i așa?”
Laptele e singurul pe care îl avem în frigider tot timpul,
pentru ceai, cafea, șuncă, cereale.
De aia nu ne uităm cât costă.
Dar, dacă prețul laptelui ar crește cu 10 penny, ar mai observa cineva?
Nu? Vă spun eu cine ar observa.
Producătorul de produse lactate.
El ar observa asta.
Dacă cei 10 penny i-ar fi plătiți direct,
l-ar ajuta extraordinar de mult.
Fiindcă, așa cum am spus mai devreme,
sunt plătiți mai puțin decât îi costă să producă un litru de lapte.
Există și mai multă birocrație în industria lactatelor.
E extrem de greu să avem o afacere profitabilă.
De exemplu, dacă ai o grămadă de bălegar aici,
trebuie să construiești un șopron peste grămada de bălegar
ca să oprești apa de ploaie.
Nimic rău. Dar cine trebuie să plătească șopronul?
Se acordă o subvenție guvernamentală pentru jumătate,
dar producătorul tot trebuie să plătească cealaltă jumătate.
Și am spus deja, pe plan financiar, garantez că se chinuie.
Deci, doamnelor și domnilor,
cei 10 penny vor ajuta enorm producătorul local de produse lactate.
Vreți laptele ăsta? Da?
Poftiți! Savurați!
E nepasteurizat. O să faceți pe dvs.
Laptele iese din mamelon,
prin tubul ăsta, în recipient,
apoi e pompat în rezervor prin tub.
Sunt 19,4 litri, doar de la vaca asta.
E mult lapte.
Și, la final, spălăm iar,
ca să nu se infecteze.
Deci, înmuiem fiecare mamelon pe rând.
Nu-l găsesc pe ăla. L-am curățat deja.
Și acum le lăsăm să se întoarcă la păscut.
Iubesc vacile. Sunt uimitoare, nu? Uitați-vă la ele!
Uită-te la coafura aia!
Are păr mai fain decât mine.
Așa se mulg vacile și de acolo vine laptele tău.
A fost distractiv, nu?
Acum știe toată lumea de unde vine laptele?
Desigur, dacă mulgi 180 de vite, câte erau acolo,
te alegi cu mult rahat.
Nu m-au lăsat să aduc rahat adevărat pe scenă, așa că avem asta.
Am vrut să subliniez asta. Un fermier bătrân, Robin,
care vorbea cam așa: „Salutare!”,
mi-a spus într-o zi: „Kaleb, unde e mizerie, ies bani.”
Am înțeles ce a vrut să spună
abia când mi-am luat două distribuitoare de bălegar
cu care am împrăștiat rahatul pe bani.
Am vrut să subliniez asta
fiindcă sunt unele emisiuni TV care ne spun:
„Nu mâncați carne de vită! Vacile omoară planeta.” Aberații!
Vă spun de ce cred asta.
80% din terenul agricol din Anglia sunt, într-adevăr, pășuni.
Deci, avem nevoie de vaci și, din păcate, de oi pentru a le paște,
ca să fie sustenabile.
Firește, ele lasă în urmă o grămadă de rahat,
cu impact asupra solului.
De exemplu, dacă cultivăm intensiv timp de 20 de ani,
e posibil să nu mai avem sol fertil.
Dar, dacă împrăștiem în continuare, salubritatea solului va fi aici, sus,
nu aici, jos.
Acum, apropo de rahat adevărat,
sunt mari probleme cu sănătatea mintală în agricultură.
Mi-am zis: „Cum pot sensibiliza publicul și chiar să strâng niște bani?”
Și m-am gândit: „Am o idee. Mă asociez cu RABI,
„organizația caritabilă locală pentru sănătatea mintală în agricultură.
„Și, fiind cântăreț profesionist
INSTITUȚIA CARITABILĂ AGRICOLĂ REGALĂ
„o să fac un single de binefacere.”
Mi-a auzit cineva cântecul?
Cântecul meu se numește Nu suport oile.
Mă duc acolo și mă ascund de rușine. Savurați!
NU AU FOST FOLOSITE OI LA REALIZAREA ACESTUI FILM
PENTRU SIGURANȚA NOASTRĂ ȘI A LOR
Oile nu le pot suporta!
Nu sunt cântăreț Toată lumea știe
Sunt fermier, e a mea menire
Adun bani pentru RABI
Pentru toți fermierii Pentru care e vai
Dacă mă iubești Cu tractorul meu trăiești
LOGODNICĂ ȘI MAMA COPIILOR
Așa m-am născut și așa o să mor
În noroi pân' la coate Fără doar și poate
Îmi plac vacile că ne dau lapte bun
Îmi plac porcii și puii Și porumbul ce-l strâng
Oare v-am spus deja Oile nu le pot suporta!
Când vremea te doboară
Și-ți vine la oraș a te muta
Așteaptă dimineața
Și vei simți bucuria
Când ar linii drepte Inima-mi tresaltă
Oare v-am spus deja Oile nu le pot suporta!
Nu ne uitați când ștergeți farfuria
Mâncarea sănătoasă e mereu pe masă
Nu e doar o slujbă E un stil de viață
E totul pentru mine Și pentru cei ca mine
John Deere, Massey și Ford O plăcere
Oare v-am spus deja Oile nu le pot suporta!
Uneori te simți singur sus în cabină
Cu gândul pierdut La tot ce n-a mers bine
E mult mai ușor să spui ce te doare Când te simți rătăcit pe câmpul cel mare
Cântați cu mine și dați din picioare
Oare v-am spus deja Oile nu le pot suporta!
Cred că suntem toți de acord cu un lucru...
Nu sunt cântăreț, toată lumea...
N-o să cânt iar.
După pauză, avem o sesiune de întrebări și răspunsuri.
Avem o găleată aici, pe scenă,
și una în holul din față. Dacă vreți să-mi puneți întrebări,
vă rog să scrieți pe hârtiuța asta și s-o puneți în găleată.
Voi răspunde la cât mai multe după pauză.
Luați-vă ceva de băut! Mulțumesc mult!
LUMEA PRIN OCHII LUI KALEB - PAUZĂ
GĂLEATA CU ÎNTREBĂRI
PĂR AZI MÂINE A DISPĂRUT
TRACTORUL XXX
Bun-venit la al doilea loc fericit al meu!
Îmi place să-mi aranjez părul. Mai e cineva așa?
Da?
Sunt întrebat mereu: „Kaleb, vrei să te tund gratis?”
„Vrei produse gratis?” Refuz de fiecare dată,
pentru că am o relație specială cu coafeza mea,
care e aici în seara asta!
Bună, Joan!
Mereu sunt întrebat: „De ce ai atâtea tipuri de frizuri?”
Din mai multe motive, dar unul dintre ele e
că tata e complet chel.
Nu-i așa, tată?
Aplauze pentru tata, oameni buni!
TATA
Te ridici, te rog?
Haide, iată-l!
Vedeți? Complet chel.
Știu sigur că voi ajunge să arăt așa într-o zi.
Așa că mi-am zis:
„O să încerc toate frizurile posibile
„până o găsesc pe cea care-mi place cel mai mult.”
Mă întreb, totuși, cum aș arăta dacă aș cheli.
Slavă Domnului pentru filtrele Snapchat! Acum știu cum aș arăta.
Înfricoșător, nu?
Suntem împreună în a doua jumătate a emisiunii,
în care vorbim despre păr.
Mostra A, preferatul meu e permanentul.
Ador permanentul. De exemplu, dacă vă uitați cu atenție aici
și aici,
îmi acoperă începutul de chelie.
Începe să apară, sincer. Și, mai ales,
priviți buclele astea și volumul! Uimitor, nu?
- Toată lumea adoră permanentul? - Da!
Un stil pe care l-am încercat a fost codița din vârful capului.
Vă amintiți?
Ce părere aveți?
Mă huiduiți? Isuse!
De acord. Am arătat mișto o săptămână.
Și asta pentru că, dacă vă uitați cu atenție aici
și aici,
o să vedeți că încep să chelesc.
Mi se spunea în copilărie: „Dacă porți căciulă și-ți strângi părul,
„poate vei rămâne fără păr, exact ca tatăl tău.”
Dacă vă uitați cu atenție aici,
adică la fruntea mea... Nu cât e de lungă,
ci la câte riduri sunt acolo.
Nu e niciun rid. Știți de ce?
Codița îmi trăgea pielea atât de tare spre spate,
încât un sfârc îmi ajungea pe bărbie.
Groaznic, nu? Oribil.
Un stil care va fi iar popular, și, când revine,
o să arăt trăsnet așa,
e inconfundabila șuviță peste chelie.
O să vă arăt de ce o să arăt trăsnet așa.
Priviți partea asta
și asta.
O să le fac permanent.
Credeți-mă, o să arăt beton când revin la modă.
Pe bune!
Să trecem acum la următorul stil, pentru că e înfricoșător.
Nu-l voi încerca pe ăsta,
pentru că se numește Pescărușul!
N-o să-l mai încerc, pentru că urăsc pescărușii!
Așa că voi trece la întrebări.
- Da! - Bine, o să trec la întrebări.
Pun bățul ăsta jos acum.
Bun, o să-mi scot și bobul.
Fără mult fixativ, mi-a rămas părul la fel?
Unde mi-e găleata? Aici e.
Să încercăm să răspundem la cât mai multe întrebări!
E o întrebare legată de oi. Nu.
„Care a fost momentul tău preferat când ai filmat pentru Ferma lui Clarkson?”
Bună întrebare!
Au fost atât de multe. Certurile sunt, desigur, mereu amuzante.
Mă rog, pentru voi.
Pentru mine e foarte stresant.
De fapt, e mai degrabă frustrant.
De exemplu, l-am urmărit de la trei câmpuri depărtare
intrând în stâlpul de telegraf. Pe Jeremy.
Un moment amuzant pentru mine e
când împingeam stâlpii de gard, mai știți?
Nu faceți asta! Sănătatea și siguranța nu sunt bune.
În regulă?
Dar fermierii fac uneori asta.
Și, când s-a lovit la genunchi, n-a fost așa de rău, pe bune.
E un papă-lapte.
Mi-a plăcut cum m-am apropiat calm
și am zis: „Vrei s-o rog pe Lisa să-ți aducă o pungă de mazăre?”
Mi s-a spus că, dacă-ți rupi cotul, o pungă de mazăre ajută.
Știu, spun asta la orice.
„Dacă ai o pungă de mazăre, te va ajuta.”
Oscar linge un stâlp și face infecție în gât: „Pungă de mazăre? Gata!”
Au fost atât de multe momente!
A fost tare amuzant, cu bune și cu rele!
Și, firește, urmează sezonul patru.
Sper c-o să filmăm mulți ani de acum încolo.
Totul a fost uimitor.
Atâtea momente super!
„Poți veni să te ocupi de cultura noastră de acoperire?
- „Micul Dean de la Overton Farm.” - Da.
Vrei cartea mea de vizită?
Da?
- Îți trimit un mesaj. - N-o să-l văd.
Primesc atât de multe mesaje pe zi!
Mereu sunt poze cu sfârcuri. E ciudat, sincer să fiu.
Dar te pot ajuta.
Bine, hai să mai luăm una!
Fir-ar să fie!
Se cam încălzește aici, nu?
E nepoliticos. Să...
- Da! - Chiar?
Taya, îmi pare rău.
Întrebarea e:
„Ți-ai pierdut virginitatea într-un tractor?”
Dumnezeule!
Nu, într-un VW Polo. În fine...
Trebuia să se afle, nu?
- Trebuia, bine? - Ba nu trebuia!
Ultima întrebare. Începem.
Fir-ar să fie, era de așteptat.
„De ce urăști oile atât de mult?”
Urăsc oile atât de mult din câteva motive.
Copil fiind, am avut oi.
Când am început să lucrez pentru Howard, lucram mult pe tractor,
mai ales în sezonul recoltei.
Într-o zi, în timpul recoltei, am sărit în tractor, am pornit combina.
Am început să recoltăm și îmi sună telefonul.
„Bună, Kaleb, una dintre oile tale e blocată în gardul nostru.”
„Vin acum.” După ce m-a certat bine Howard,
m-am dus pe câmp și, normal, o oaie e blocată în gard.
Dar, în timp ce mă apropii de ea, ce s-a întâmplat, oameni buni?
- Moare! - Nu încă.
Se eliberează și fuge pe câmp.
Și, în timp ce stau acolo și mă uit la ea, și ea la mine,
facem contact vizual.
Timp de zece secunde.
- Ce se întâmplă apoi? - Moare!
Moare.
În plus, atrag viermi.
Nu-mi place să văd animale care suferă.
Dar ce-i trece prin minte oii când mă duc s-o ajut?
Nu-și mai face griji că o omoară larvele.
Nu-și mai fac griji de asta. De îndată ce pășesc pe câmp,
își zice: „Trebuie să fug, fermierul o să mă omoare. Fugi!
„Fugi!” Și ce se întâmplă?
O prind, în cele din urmă. Trei ore mai târziu, o vindec.
- Apoi, ce s-a întâmplat? - A murit!
Nu încă.
E prea ușor.
A doua zi, mă întorc, și ce se întâmplă?
E pe spate și nu se poate ridica.
Mă duc la ea, fac un pas înapoi.
O pun pe patru picioare, ea o ia la fugă pe câmp,
teafără și sănătoasă.
Apoi, se uită la mine, direct în ochi.
Și apoi, moare.
Urăsc oile!
Desigur, am și animale preferate.
Ghicește cineva care sunt?
- Porcii. - Porcii.
Iubesc porcii și am câțiva porci.
De fapt, iată-i!
Ea e Hazel, în stânga.
Și ea e Maple.
Se numește Hazel
pentru că, atunci când am aflat sexul celui de-al doilea copil,
i-am spus logodnicei: „Putem s-o numim Hazel?”
Aflasem că e fată. „Putem să-i spunem Hazel?”
Ăsta e răspunsul primit. Întocmai.
„Nu.”
Știu că nu are sens să te contrazici.
Prin urmare, am cumpărat un porc și i-am spus Hazel.
A fătat deja.
Are cinci purceluși înțărcați și se descurcă incredibil de bine.
Trebuie să vă spun ceva.
Jeremy are câțiva porci. Nu știu dacă ați văzut.
Nu e un fermier de porci nasol, știți?
E destul de bun.
Surprinzător, știu. Într-o zi, a venit în fugă pe alee.
Mai degrabă se târa, pentru că se mișcă ca o fosilă.
„Ghici!”
„Ai două brațe și două picioare. Ce s-a întâmplat?”
„Am opt purceluși, le merge foarte bine.”
Îi zic: „Bravo, amice!”
Apoi, a început să vorbească și deja mă plictisisem.
„Știu, eu te-am învățat totul, dar bravo!”
M-am simțit ca un tată bun, e ciudat, chiar dacă e de trei ori mai în vârstă.
M-am simțit mândru. E un fermier de porci foarte bun.
Nu-i spuneți, că i se urcă la cap.
Alte animale preferate?
Caut un animal pe care vreau să-l ponegresc.
Pescăruși, nu pot spune. Haideți!
Hai, spuneți!
Fermierilor, spuneți ce vreți să spuneți! Stați așa!
Poftim?
- Bursucul. - Bursucul. Da.
Bursucii. Să văd dacă sunt în capul listei!
Mă gândesc la lucruri bune pe care le fac bursucii.
Sunt prea mulți și sunt purtători de tuberculoză. E un lucru rău, nu?
O transmit vitelor, încă un lucru rău.
Stați! Mănâncă arici. Încă un lucru rău.
- Ne plac aricii, nu-i așa? - Da!
Mai e încă un lucru rău.
Mănâncă păsări care au cuiburi pe pământ. Ne plac și ele, nu?
- Da. - Știți ceva?
Nu suport afurisiții de bursuci.
Vă zic cine e în capul listei.
Îmi plac vacile.
Le ador.
Din câteva motive.
Unul dintre motive e legat de personalitățile lor.
Am 220 de vaci.
Vedeți acum câteva dintre vacile mele.
De fapt, le-am vândut și mâncat pe astea, dar...
Le vedeți pe ecran.
Te simți bine? Pari îngrozită când spun asta.
Au un gust delicios.
Acestea sunt câteva dintre vacile mele. Am 220 de vaci și...
Sunt câteva din rasa Hereford.
Foarte insistent.
Gata. Suntem în siguranță. Putem continua.
Câteva din rasa Hereford, câteva din rasa Angus.
Iar vacile din spate sunt Belgian Blue.
Pe acestea le cresc pentru carne.
Acum un minut, ați văzut cele două vaci care merg în fața mea?
Restul merg în spatele meu.
Ca niște câini, fiindcă mă iubesc.
Cele două vaci au o personalitate de genul: „Lasă-mă în pace, Kaleb!”
Și tu zici: „Respect asta.”
Vorbesc despre personalități.
Există vaci care se uită la tine și zic:
„Te iubesc cu adevărat. Scarpină-mă!”
Deci, stai 20 de minute scărpinându-le burta, capul,
aranjându-le părul. Eu fac asta.
Și așa mai departe.
A doua zi, sari în țarc
și o vacă te va privi în ochi, spunând parcă:
„Te urăsc!”
Și tu zici: „Respect asta. Pentru că și eu te urăsc.
„Și vom petrece restul anului mergând în cerc,
„până te voi mânca, și vei avea un gust uimitor.”
Un alt lucru bun la animale e abilitatea de comunicare.
Se aseamănă cu fermierii.
Au moduri ciudate de a comunica.
Ați auzit expresia: „Ah, va fi bine”?
Ați auzit-o? Știe cineva ce înseamnă?
Vă spun eu în detalii ce înseamnă.
Asta înseamnă. Când mă întorc de la pub trei ore mai târziu,
îi spun soției: „Ești bine?” Ea zice: „Sunt bine.”
- Toți am auzit asta, nu? - Da!
Acum știu că asta înseamnă că nu e bine.
Deci, când un fermier zice: „Ah, va fi bine”,
vacile pot să sară prin cimitirul local,
dar știți ceva?
Va fi bine. S-a întâmplat. A fost nespus de jenant.
Dar știți ceva? O să fie bine.
În copilărie, fermierul îmi spunea:
„Tu te ocupi de fermă când plec în vacanță.”
Eu ziceam: „Stai, eu mă ocup de fermă cât tu pleci în vacanță.”
„Da, Kaleb.” Eu: „Serios?”
„Da, nu face să fie ciudat.” „Bine, îmi pare rău.”
Dar nu-mi dădea o listă cu sarcini
pentru că hârtia era scumpă.
De fapt, îmi făcea schițe pe perete, ca asta de aici.
Știți ce înseamnă asta?
E ușor. Sari în tractor dimineața,
du-te și cultivă Bury Hill North!
Asta e forma câmpului.
Ați înțeles?
Ce ziceți de asta?
Părul meu nu arăta așa de rău, oameni buni.
Asta înseamnă: du-te la hambar, scoate vacile,
apoi mută oile pe alt câmp.
Da, o să moară. Fă-o!
Asta e cea importantă. Știe toată lumea ce înseamnă?
La începutul anului, fermierul va investi atâția bani.
Apoi, pe parcursul anului, va investi mai mulți bani.
Și apoi, mai mulți.
Apoi, la sfârșitul anului, pune un pic mai mulți bani.
Pe măsură ce-și vinde produsele, rămâne cu...
atât de mult.
Și, de aceea, toți fermierii sunt eroi pentru mine.
EROI
Pot numi 15 fermieri care acționează chiar acum,
plantând copaci, garduri vii, construind baraje.
De ce își cheltuiesc banii ca să facă asta?
Pentru că iubesc mediul și fauna
la fel de mult ca toți ceilalți.
Totuși, sunt mereu învinuiți că le fac rău. Asta mă calcă pe nervi!
Apropo de eroi, vreau să menționez câțiva în seara asta.
Devine tot mai greu când spun asta, pentru că sunt importanți pentru mine.
Vreau să încep cu bunicul meu.
Din păcate, bunicul a murit înainte de primul sezon din Ferma lui Clarkson.
N-a apucat să vadă asta.
Dar sper că-l fac foarte mândru prin tot ceea ce fac și am realizat.
Când eram copil, intram în casă:
„Ghici, bunicule!” Zice: „Ce?”
Am zis: „Am 100 de găini acum.”
Și el: „Bravo, amice!”
A doua zi, a mers la Chipping Norton
și le-a spus tuturor prietenilor lui: „Nepotul meu, Kaleb, îl știți.
„Are 13 ani. Are 100 de găini. Se descurcă foarte bine.”
A doua zi, când mergeam să mă întâlnesc cu bunica la cafea
sau să cumpăr curent electric pentru mama,
m-a oprit absolut toată lumea.
Și mi-au spus: „Am auzit că ai 100 de găini, Kaleb. Bravo!”
Nu era doar un „bravo” de la bunicul,
ci unul de la întreaga comunitate.
Un alt erou, deși nu e faimos,
e un fermier local pe care l-am menționat mai devreme.
O persoană pe nume Howard Pauling.
Am vrut să-l adaug pe lista mea,
pentru că el m-a învățat tot ce știu despre grâu,
orz, rapiță, despre cultivare și pulverizare.
Dar, mai mult de atât, m-a învățat ce înseamnă
renumitul citat pe care îl ador.
Citatul e acesta:
„Visurile nu se împlinesc decât dacă le împlinești.”
Pe la ora 20:00, îmi zicea:
„Kaleb, e 20:00. Te duci acasă sau termini să cultivi?”
Am zis: „Știi ce?
„Mă duc să termin de cultivat.”
Pentru că știam că, cu fiecare oră muncită,
câștigam bani. Prin urmare, mă apropiam de visul meu.
Și acel vis a rămas neschimbat, vreau să-mi cumpăr propria fermă.
Ziua în care mă duc cu cei doi copii și viitoarea soție
și spun: „Știi, câmpul de acolo...
„Vreau să plantez grâu pe el pentru că acum e ferma mea.”
Ăsta va fi visul meu împlinit.
Un alt erou pentru mine...
De fapt, sunt doi și se află aici în seara asta.
Ei sunt, cu siguranță, mama și tata.
Mamă, să știi că te iubesc mult când spun asta și e foarte haios.
Buni, mulțumesc mult pentru poză! Dă vina pe buni!
Se uită ciudat la mine
pentru că mama are un iepure între picioare.
Cred cu tărie că, dacă mama nu-mi cumpăra trei găini,
n-aș fi cine sunt azi.
Și, desigur, trebuie să-i mulțumesc mamei,
pentru că, de fiecare dată când ziceam: „Am 400 de găini acum.
„Putem să mai luăm 50 de găini mâine?”,
nu-mi spuneai niciodată: „Gata cu găinile, Kaleb!”
„Da, la ce oră mergem?” Pentru că mama a crezut în mine
și că voi avea o afacere. Și așa a și fost. Am făcut mulți bani.
Mulțumesc din nou!
Tata o să mă omoare. Urăște poza asta.
M-a învățat și el câteva lucruri.
Printre care, să nu mă tund așa.
N-o să mă tund așa, tată. Nu-ți face griji! Suntem în siguranță.
Îi mulțumesc, pentru că, de câte ori am nevoie de sfaturi,
e mereu la telefon sau mă ajută să fac lucruri ciudate,
cum ar fi să construiesc scări în weekend sau să montez chiuvete pentru viței,
ca să ne fie mai ușor mie și echipei mele. Mulțumesc!
Cred că ei sunt toți eroii.
Mai e unul, nu?
Desigur, ultimul erou e Jeremy Clarkson.
Trebuie să fie pe listă, nu?
Omul ăsta mă calcă pe nervi.
Ce?
- Ce vrei să spui? - Ce ai făcut?
- Am mers înainte și înapoi. - Așa?
Nu, înainte și apoi am traversat.
Ce am spus la început?
Ai spus: „Nu face asta!” Dar nu am înțeles de ce.
Nici să nu te gândești că pui o pancartă cu numele meu!
O să scriem pe pancartă: „Ghiciți cine a semănat aici!
„Jeremy, Kaleb?”
Ce e în neregulă cu asta?
Ți-am zis să introduci un marcaj după opt brazde.
Așa o să ai marcaje peste tot.
Aici ai numai marcaje, din trei în trei metri.
Iar pe porțiunea asta n-ai nici măcar unul.
Când vin să stropesc și să fertilizez,
de unde știu pe unde s-o iau?
Ghicești?
Nu știu ce fac.
O s-o fac cum trebuie sau e prea târziu?
E prea târziu, ești terminat.
Și nici măcar n-ai mers drept!
Cum adică nu l-am făcut drept?
E drept ca un sens giratoriu!
Omul mă calcă pe nervi. Dar trebuie să-i mulțumesc
fiindcă m-a adus într-o industrie în care nu credeam că voi lucra vreodată.
În industria televiziunii.
Cred cu tărie că viața e o călătorie.
Și, în călătoria ta, vei avea un obstacol.
De exemplu, la 21 de ani, obstacolul a fost televiziunea.
Aș fi putut să-l ocolesc.
Dar, cu sprijin din partea acestui om,
am decis să trec direct prin el.
Așa am ajuns aici.
Ăsta e propriul meu spectacol.
Tot ce vedeți pe ecran
e acolo din alegerea mea.
Așa că m-am gândit să pun o poză cu Jeremy.
M-am uitat pe telefon
și am găsit cea mai nasoală poză de pus pe ecran.
Îi mulțumesc din nou pentru că, sper, l-am învățat puțină agricultură
și se descurcă pe cont propriu.
De exemplu, porcii.
Dar el m-a învățat atât de multe despre industria TV.
Ai zice: „Nu e atât de greu să filmezi un serial TV.”
Apari, aduc și două camere,
te filmează și gata. Sunt atâtea la care să te gândești.
De exemplu, poziția de unde cei de acasă te pot vedea,
dar, mai ales, cel care te învață despre agricultură
să te poată vedea cum trebuie.
Și nu te întoarce cu spatele la public.
Doamne, e înfricoșător!
M-am uitat la partea din spate.
Nimeni nu vrea să vadă asta! Nu?
Și avem o prietenie foarte bună. Îl consider cel mai bun prieten.
Aș spune că, de fapt, îl iubesc pe tip.
Prostănac de la țară!
E un tip de treabă. Îi putem mulțumi pentru încă ceva.
A pus agricultura pe hartă din nou, nu?
Da!
Vreau să subliniez încă ceva: sănătatea mintală și agricultura,
despre care am vorbit deja.
Dar vreau să vă spun câteva cifre.
În anul 2021,
36 de fermieri s-au sinucis.
Treizeci și șase.
De ce? Pot fi mai multe motive.
De exemplu, fluxul de numerar.
Nu știu dacă își pot hrăni familia și plăti chiria.
Mai e și vremea, nu putem schimba vremea.
Ce schimbă vremea? Fluxul de numerar.
Cred cu tărie când o spun,
cred cu tărie că toți ar trebui să meargă la expoziția agricolă locală.
Mergeți toți la expoziția agricolă locală?
Da!
Insist să mergeți datorită unui lucru important,
și anume, fermierul pleacă de la fermă în acea zi importantă.
De fiecare dată când merg acolo, văd fermieri zâmbind,
vorbind cu prietenii, vecinii, familia,
privindu-și copiii arătându-și oile sau făcând curse cu poneii.
E o zi foarte bună și relaxantă.
Se urcă în tractoarele lor vechi și nu zâmbesc pentru că e foarte frig.
Aș zâmbi dacă aș fi în Valtra sau Fendt,
pentru că au încălzire.
Vreau să fac ceva special în seara asta,
vreau să am propriul spectacol agricol,
aici, chiar acum.
O să-i spunem Marele Nap.
E o cursă de tractoare.
Și avem câțiva invitați speciali în seara asta
care vor participa la cursă.
Îți mulțumesc, JB, că ai venit,
pentru că jumătatea mea e obsedată de tine, îmi cer scuze.
Vrei să vii aici? JB Gill, toată lumea!
Dilwyn, veterinarul emisiunii.
Dilwyn, vino pe scenă!
Și Lizzie, experta în capre în sezonul trei.
Așa. Urcă! Vino încoace!
- Vino aici! Ce faci? - Totul bine?
Dilwyn!
- Mulțumesc! Ce faci? - Bine.
MARELE NAP AL LUI KALEB
În regulă.
Povestește-ne despre tine! Faci agricultură acum?
- Da! - Cu ce te ocupi? Alpacale?
JB GILL VEDETĂ JLS ȘI FERMIER
- Nu. Alpacale? - Nu știu!
Porci, curcani.
Curcani? Ce rasă ai?
KellyBronze. Cei mai buni. Cei mai buni pentru cei mai buni.
- Știe ce face. - Da.
Crezi c-o să câștigi? E o cursă de tractoare.
- Depinde de tractorul pe care-l primesc. - Ai unul preferat?
- Da. - Care e tractorul preferat?
- John Deere. - Bine.
Tu ești șoferul John Deere.
Te rog să stai în spatele lui!
Acum, trecem la Dilwyn.
- Bună, Dilwyn! Te-ai întors? - Clar.
VETERINAR FERMA LUI CLARKSON
Îl văd pe Dilwyn mai des decât mi-am văzut copiii.
- Probabil. - Nu pot să nu-mi imaginez facturile
pe care le trimiți.
Gândește-te la un număr și dublează-l!
Desigur, Dilwyn e veterinar la emisiune.
Crezi că vei câștiga cursa?
- Sunt sigur. - Ai un tractor preferat?
Am crescut cu un Massey Ferguson.
Tu ia-l pe cel roșu! E un Case, pentru că e roșu.
- E în regulă? - Da.
Poți sta în spatele tractorului Case?
- Bună, Lizzie! - Bună!
- Nu mă trimite la măcelărit capre! - Nu comentez.
LIZZIE DYER CONSULTANT CAPRE
Jeremy are capre în sezonul trei. Cred că le iubește.
- Foarte mult. - E destul de ciudat.
Ciudat. I-am spus un plan de afaceri, fiindcă are 29 de țapi.
Nu fac bani, iar el zice:
„Kaleb, îi pot închiria.”
Am dreptate? Asta spune, nu-i așa?
- Da. - „Ce vrei să spui?
„Nu putem face asta! E ilegal!”
El zice: „O să-i închiriez fermierilor,
„ca să pască zonele unde nu ajung cu tractoarele.”
Am fost de acord. A făcut o înțelegere cu cineva.
Tipul a spus: „Stai așa!
„Ar trebui să mă plătești că-ți hrănesc caprele.”
- N-a ieșit bine. - Nu, nu-i așa?
- E un idiot. - Nu ascultă.
Ești mulțumită cu tractorul New Holland?
- N-am încotro. - Preferințe?
Sunt atât de încrezătoare, oricare.
- Serios? - Da.
Aplauze pentru asta! Mișto, nu?
Da. Ridicați volanele, vă rog!
Așa. La numărătoarea inversă de la trei, începe cursa.
Trebuie să ocoliți sensul giratoriu de două ori.
Apoi trebuie să traversați podul
și să parcați cu spatele în șopron.
N-am spus că va fi ușor.
Pe traseu, s-ar putea să vedeți câteva obstacole, de exemplu, vaci.
- Iubim vacile, nu-i așa? - Da!
Nu loviți vacile!
Mai sunt și câteva oi pe traseu.
În turneu,
spuneam: „Dacă lovești o oaie, îți dau o bancnotă de zece.”
Un flăcău de 13 ani a luat parte la cursă.
De la început, nu a vrut să câștige.
A lovit toate oile de pe traseu.
M-a costat 50 de lire, pentru că aveam mai mult de două.
Mai avem doar două.
Dar, dacă loviți o oaie în seara asta, voi fi de treabă. Dau zece puncte.
Sunteți gata?
- Da! - Dar voi?
- Da! - Gata?
Trei, doi, unu, start!
Începe în forță.
O mică ciocnire. Nu avem asigurare.
Bun, domnule!
- Ce se întâmplă, Lizzy? - Știu, nu pot.
Nu!
Da, înainte, știi ce... Nu!
Nu. Mergi aici!
Da, fă giratoriul!
E destul de greu, dacă vă vine să credeți!
Uitați-vă la fețele lor!
- Așa. - Nu!
Lizzie, ai lovit vaca în mijlocul sensului giratoriu!
Știu, îmi pare rău.
Înainte. Așa.
Bravo, în spate!
- Lizzie, ai băut? - Da.
Da?
Să nu bei și să conduci!
Așteaptă!
Case... Dilwyn e în frunte. Trebuie să dai cu spatele în șopron.
- Haide, JB! Trebuie să treci podul. - Nu.
- Haide, Lizzie! Haide! - Nu pot! Nu!
JB a reușit!
A distrus complet oaia.
Îmi place. Bravo!
- E în regulă. - Lizzie, e bine?
Sunt aproape.
E minunat! A reușit!
Nu-ți place JLS?
Ce se întâmplă? E foarte bun, sincer.
Acum, întoarce-te!
Nu!
Veniți și stați aici! Bine.
Avem câteva diplome pentru că e treabă serioasă aici.
Începem cu locul trei.
- Dilwyn. - Începem.
Cum ți s-a părut cursa, amice?
M-am descurcat bine până s-a ajuns la marșarier, nu?
Da.
A fost cea mai intensă cursă pe care am văzut-o.
Mi-a plăcut atât de mult! Apoi, dintr-o dată,
JB e pe cale să câștige, și l-ai lovit!
RELUARE
Ce se întâmplă?
- Poftim diploma! Fairplay. - Mulțumesc!
- Aplauze, toată lumea! - Mulțumesc!
Un început cam anevoios. Cât ai băut în seara asta?
- Doar două. - Doar două?
- Da. - Te rog să nu bei și să conduci!
Ai ieșit de două ori.
RELUARE
- De trei ori. - Exersam marșarierul.
Mersi că l-ai prins de fiecare dată!
Costă cam 300 de lire,
nu de pe Amazon.
Oricum, ești pe locul doi. Bravo!
- Mulțumesc! - Aplauze!
Ai dat lovitura.
Îmi pare rău, Taya. Uite, amice!
O să spun „amice”. Suntem cei mai buni prieteni.
Cei mai buni.
Pe primul loc îl avem pe JB. Mulțumesc foarte mult!
RELUARE
Mulțumesc foarte mult!
După asta, aș spune, ar trebui
să dăm o petrecere a fermierilor tineri?
- Da! - Da?
De exemplu, vrea cineva să se bată cu cartofi?
- Da! - Da?
Din păcate, când am închiriat locul,
în contract, cu litere îngroșate, scria:
„Fără bătăi cu cartofi.” Și, dacă mă gândesc,
garantez că, dacă am începe o bătaie, aș lovi candelabrul
și ar trebui să-l plătesc.
Prin urmare, nu vom face asta.
Dar ați auzit de faimoasa trupă numită The Wurzels?
- Da! - Da?
Știți renumitul lor cântec
I've Got a Brand New Combine Harvester?
Da!
Vrea cineva să cânte împreună cu mine...
- ... și cu voi? - Da!
Ce-ar fi dacă...
Ce-ar fi să cântăm cu mine, cu voi
și The Wurzels?
- Bună! - Mulțumesc!
- Suntem gata?
- Da! - Să înceapă muzica!
CÂNTAȚI CU TOȚII!
Am trecut cu tractorul Prin căpița ta de fân aseară
Am aruncat cu furca în câinele tău Ca să-l fac să tacă
Ceva îmi spune Că mă eviți
Haide, dragă Ai ceva ce mi-aș dori
Am o combină nou-nouță
Și te las să o conduci
Haide, să ne unim forțele Ca să facem treabă bună
Eu am 20 de acri Tu ai 43
Am o combină nou-nouță
Și te las să o conduci
M-a făcut să râd
Voi sta lângă tine Îți dau tot ce vrei
Vom avea gemeni și tripleți De greu nu fug, o să vezi
Și știi că te voi iubi, draga mea Hai, dă-mi mâna ta
Dar ce vreau cel mai mult E al tău pământ
Am o combină nou-nouță
Și te las să o conduci
Haide, să ne unim forțele Ca să facem treabă bună
Eu am 20 de acri Tu ai 43
Am o combină nou-nouță
Și te las să o conduci
Cine te iubește, dragă
Ce cuplu grozav am fost La ultimul bal Wurzel
Eu, în cizme noi Și pantaloni din catifea
Tu, în rochie de duminică Cu parfumul tău îmbătător
Ne-am făcut poze Și ne-am ținut de mână
Am o combină nou-nouță
Și te las să o conduci
Haide, să ne unim forțele Ca să facem treabă bună
Eu am 20 de acri Tu ai 43
Am o combină nou-nouță
Și te las să o conduci
Ești o femeie frumoasă
Și abia aștept să pun mâna Pe pământul tău
Încă o rundă de aplauze! The Wurzels!
Sunt atât de entuziasmat!
Vreau să mai spun un lucru. Mulțumesc că ați venit în seara asta!
A fost o plăcere să fiu aici!
Nu uitați! Visurile se împlinesc doar dacă noi le împlinim.
Mulțumesc foarte mult!
Mulțumesc mult!
Ramona Curt
Redactor Cristian Brînză