To je nádhera.
Kalifornie.
Jsem nadšená, protože přijede José.
Je to můj blízký přítel, úžasný kuchař
a prostě je s ním zábava.
Oba strašně rádi hostíme spoustu lidí najednou.
Takže dorazí, aby mi pomohl uvařit hostinu
pro celý tým, který pracoval na téhle řadě.
Filmový štáb je... tlukoucí srdce každé produkce.
Bez něho to nejde.
Spousta členů našeho týmu není odsud,
takže chci připravit místní pochoutky jako třeba mořské plody nebo víno.
Máme tu skvělou lokální vinici Jonata.
Mám ji jen hodinu od domu,
tak se tam jedu podívat a vybrat pár krásných láhví.
Potom se vrátíme a vrhneme se na vaření s Josém.
Bude to super, moc si to užijeme.
Zdravíčko.
- Překvapení. - To teda.
Říkala jsem, že se vrátím. Jen ne proč.
- Rád vás vidím. Díky za návštěvu. - Díky za pozvání.
Připravuju hostinu a ráda bych k ní podávala nějaké víno.
- Dobře, půjdeme něco vybrat. - Děkuju.
Tady se musí pracovat skvěle.
V každé řadě na vás čekají tahle krásná překvapení.
A když vzhlédnete, máte tu takováhle panorámata.
To jsou Santa Rita Hills.
Od toho kopce až sem máme Rulandské modré.
Krása. To všechno sklízíte ručně?
Jo, máme na to lidi. Sbírají pomalu a s láskou.
- Nikdy jsem neměla víno přímo z révy. - Tumáte trs.
Panebože, to je super!
Chutná skvěle a má tenké slupky.
Téhle odrůdě se daří v mírném, chladnějším podnebí.
To na téhle oblasti zbožňuju.
Sama pěstuju hodně ovoce.
A s ním je to stejně. Ráno je sice chladno a zataženo,
ale pak vysvitne slunce a zachytí v plodech sladkost a kyselost.
Člověk se až diví, jak skvěle chutná.
No jo, tak už to zařídila příroda.
Na ni prostě nic nemá. Je to nádhera.
Víno je složitá věc,
ale za vším stojí tenhle snadný organický proces
pěstování a následné fermentace.
A pěstování je vlastně jen čekání, až víno dozraje.
- Zaberte. - To je rozcvička.
- Jo, je to záhul. - Bude to zasloužené víno.
Sem chodím nejradši.
Krása.
No, tohle si nechám líbit.
Tohle je Sangiovese ročník 2023.
Podívejte na tu barvu.
Hlavně aby lidem chutnalo.
Když člověk ví, co mu chutná, ví víc než kdejaký znalec.
To se mi líbí.
Tohle se k našemu jídlu bude skvěle hodit.
S LÁSKOU, MEGHAN
José Andrés je na cestě. Zbožňuju ho.
Vždy srší energií,
je to slavný a úžasný šéfkuchař
a je moc milý.
Připravíme s ním hostinu. Udělám mu espresso. Café con leche.
A nějaké sladké, co mu bude chutnat.
Strašně se na něj těším.
Pracujeme spolu už několik let,
protože naše nadace spolupracuje s jeho World Central Kitchen,
která v krizových oblastech zajišťuje, aby zasažení měli co jíst.
Neustále je někde na cestách a pomáhá, kde může.
Je super, když má na chvilku čas.
Na tomhle si moc pochutná.
Jsou z jednoho z mých oblíbených podniků v San Fernando Valley.
Je to něco mezi croissantem a churrem
s pudinkovou a čokoládovou náplní.
Dokonalá kombinace.
Mňam. To je dobrota!
I když nemáte čas na obloženou mísu, můžete jídlo naaranžovat.
Mléko můžete jen ohřát, ale já ho vždy i napěním.
Posypeme trochou skořicového cukru.
Krása, co?
A teď zajdeme pro Josého.
Slyším tě. Panebože.
Ahoj! Vypadáš skvěle.
Ráda tě zase vidím.
- Já tebe taky. - No teda, copak to neseš?
Nerad nosím jenom kousíčky sýra.
To vidím.
Tak jsem ti donesl celý bochník.
Zrovna tenhle má i super příběh.
A s tímhle si něco zahrajeme.
- Archie by si užil. - Jamón Ibérico.
- Nemůžu se dočkat. - Prostě jsem musel.
Tohle bude něco.
Mrkej na to. K nakousnutí, co?
A tenhle sýr... Moje máma Marisa
zbožňovala plísňové sýry.
Budiž jí země lehká.
Tak jsem si řekl, že jeden vyrobím na její počest.
- Nádhera. - Lepší dárek bych jí dát nemohl.
- Tak ho ochutnáme. - Už se těším.
Připravila jsem kávu.
- Čím jsi ji posypala? - Chtěla jsem ji ozdobit.
- Je to... špetka skořicového cukru. - Vypadá moc hezky.
- To si musím hodit na Instagram. - Dobře.
Mrkej na to.
Lahůdka.
A prý máš rád pečivo s vanilkovým pudinkem a tak.
Tyhle jsou z jedné místní pekárny.
Ve Španělsku máme něco podobného.
Je to jako lahodná kombinace
churra a croissantu...
A jak se má rodina? Co holky?
Skvěle, rozutekly se mi všude po světě.
Božínku.
Nemám rád stárnutí, protože mi děti vylétají z hnízda.
Nesnáším to dobře.
Taky se na to připravuju.
Mým jsou teprve tři a pět a už si říkám, ať nebrečím.
Už tolik?
Naposledy jsme spolu vařili, když se mi narodila Lili.
To byla zábava.
Každopádně jsem ráda, že jsi v pořádku.
Pořád jezdíš někam, kde je potřeba láska, pomoc a jídlo.
- Moc se za tebe modlím. - Proto se scházíme.
Tyhle společné chvíle nám dodávají sílu na to pokračovat dál.
Přátele a rodinu potřebujeme.
Moje řeč. A přesně proto uvaříme pro náš štáb.
Uspořádáme hostinu s těmi nejlepšími mořskými plody a vínem.
Super!
Na práci v restauraci jsou nejlepší jídla,
která si zaměstnanci vaří pro sebe.
Rodinná jídla.
- Občas chutnají líp než to, co je v menu. - Často.
Jsou vařená z lásky a pro lidi.
- Takže... - Sýru máme víc než dost.
- Jo. I šunky. - A šunky.
Tak co, lidičky? Jak je?
Kdo má rád sýr? Máte rádi šunku a sýr?
Dobře, podej mi nůž.
No teda.
A tenhle přístroj...
- Ten je na šunku? - Touhle stranou.
- Jo, na šunku. - Ty jo.
Pomoz mi.
Je to jako vesmírná stanice, ale na šunku.
Tak.
A teď bude pěkně...
- Zajištěná. - ...stabilní.
- A máme hotovo. - Na nakrájení.
To je něco.
Tohle udělátko by měl mít doma každý.
Myslíš?
Šunka se dá nakrájet jakýmkoliv nožem,
ale nejlepší je nějaký hodně...
Ohebný, aby...
Aby se elegantně uzpůsobil tvaru šunky.
Když si k tomu pustíš hudbu... La la la! Je to jako hra na housle.
To se mi líbí. Děkuju. Já tu zůstanu s...
Kousíček uřízneme.
Mrkej na to.
Tohle sádlo si můžeš nechat do míchaných vajíček.
Nebo do rybí polívky.
Prostě do čehokoliv.
Šunku musíš krájet na fakt tenké plátky.
Slyšíš ten šepot?
To jsou žaludy, co ten divočák spořádal.
A les, ve kterém prožil svůj život.
Na nás.
Tak jo. První chod je hotový.
- Z jaké části Španělska jsi? - Vyrostl jsem v Barceloně.
Jasně.
- Ale narodil jsem se v Asturii. - V Asturii.
- Je malá a zelená. - Jo.
- Víš, že jsem žila ve Španělsku? - Jo.
Ale ještě déle v Argentině.
Proto nechci mluvit španělsky. Mám argentinský přízvuk.
- Zkus to. - A šišlám.
A pak jsem si ještě ze Španělska odvezla to šišlání.
Ohromila jsem tě a pak...
Já nevím. Je to prostě legrační.
Máš skvělý přízvuk.
Kolik toho sýra je?
Hodně.
Máme ale i hodně krků.
Tak jo, kousek ukrojím.
Pěkně tlustý.
Mrkej na něj.
Nádhera.
Poslyš... Když jsi donesla tuhle nadýchanou smaženou dobrotu...
- Ano? - Podívej na tohle.
V životě si musíš užít každou vteřinku.
Vydrž.
- Že jo? - Panebože. Je plný pudinku!
- Já ti to říkala. - Momentíček, přidám trochu...
Milostpaní,
tady máte.
- Lahodné sousto. - Úžasné.
Hezky z nivou. Já budu barbar.
Máme nakrmit štáb, tak na tom dělám.
Proč nejíte, když my jíme?
Opřel se do toho.
Lahůdka.
Dobrota.
Kombinováním vzniknou ty nejlepší jídla.
Popadneš tohle sladké pečivo, tuhle nivu,
spojíš je a bum.
Skvělé jídlo je na světě. Nemusíš nic komplikovat.
A dokonce i krásně vypadá.
Tak jo. Co uděláme se zbytkem sýra?
- Máš papričky piquilla? - Ano.
Tak je použijeme.
A budeme je podávat se sýrem.
To bude druhý chod.
Přidej to na menu. Mám tady i víno.
To můžeme okoštovat při vaření.
Máme tu spoustu možností.
- Tolik vína? - Jsou z vinařství 45 minut odsud.
- Ze Santa Ynez. - Jo.
Je vynikající.
Vyrábějí ho s láskou, přesně jak máš rád. A je lokální.
Oslavíme místní kulturu.
V lednici máme i plno mořských plodů.
Dobře.
No jo, je toho hodně.
Mořští ježci!
- Hele, jsou fakt zvláštní. Podívej. - Fascinující stvoření.
Že jo?
Co tu máme dál? Vidím ústřice.
Ano.
Tak jo.
A tady máme humry.
Mrkej na ně, jsou neskuteční.
A sépii. Dneska to vypadá na vegetariánské menu.
- To jako fakt? - No jo.
Nádherná sépie.
Takovéhle sépie by měli podávat po celé Americe.
Tak co spácháme? Z těch ústřic...
Ty si prostě musíme dát syrové.
Vzadu je ale gril, ne?
- Pár jich ugrilujeme. - Přesně.
Skvěle. A připravíme si pár jiker z mořských ježků.
Jo, a potom paellu.
Paellu často vaříme v krizových situacích. Tradiční španělskou.
V obřím hrnci, co dokáže nakrmit celý svět.
Brnkačka.
Takže paella z našich mořských plodů.
- Podívej, jak jsou čerstvé. - Bomba.
Úžasná kvalita.
Ochutnej to červené víno.
- Skvělé. - Je moc dobré, že jo?
Čeká nás spousta vaření a ochutnávání.
- Ideální začátek. Jsem nadšený. - Salud. Já taky.
- Mořské plody miluju. Ale... - Je to vidět.
- Jsem rád, že jsem tu s tebou. - Nápodobně.
Dnešek si pěkně užijeme. Je vážně lahodné.
Jo, fakt super.
Jdeme na ty ježky.
Zašla jsem si pro ně do přístavu ke Stephanie.
Stephanie je fakt skvělá.
Je to úžasná ženská.
Má byznys založený na šetrném rybolovu. Prostě paráda.
MOŘŠTÍ JEŽCI
- Zdravím. - Zdravím.
- Stephanie? Meghan. - Jak je?
- Těší mě. - Nápodobně.
Díky za pozvání, už se těším.
Taky se těším, až vás tady provedu.
- Tak copak tu máte? - Mořští ježci jsou tady.
Božínku, to jsou kusy.
To je něco.
- Prý pořádáte večírek. - Přesně tak.
Chcete ukázat, jak je otevřít?
Ano, prosím.
Úžasné. Jak dlouho to už děláte?
Skoro 20 let.
To je super.
Takhle nějak je najdete uchycené na útesech.
Donesu dalšího.
Tady má pusu. Říká se jí Aristotelova lucerna.
- Vážně? - Jo.
Je to zajímavé. Aristotelés v Historia Animalium píše,
že mu připomínala lucerny, kterými se tehdy svítilo.
- To je super. - Říká se jí tak dodnes.
A my ji chceme otevřít. Máme na to otvírák na ježovky.
Je čerstvá.
Hýbe se!
Otevírají se z téhle strany.
V podstatě na otvírák takhle zatlačíte...
a pořádně se zakousnete.
Ty jo!
Ještě se hýbe kvůli nervům, ale nic necítí.
Nemá centrální nervovou soustavu. Tady je lucerna.
Panebože. Počkat. Ona to necítí?
Necítí bolest. Nemá na to uzpůsobené nervy.
A je otevřená. Tohle jsou v podstatě vnitřnosti.
Ty můžete klidně sníst taky,
ale vypadá to líp, když je vyndáte.
Beru je pinzetou, ale můžete i rukou.
Občas narazíte na strávenou potravu nebo trochu písku.
Osobně je vždycky vyplachuju slanou vodou.
- A tohle pak vydloubnete. - Jasně.
- Chutná to skvěle. - Jo jo.
Chcete někdo ochutnat? Dáte si, Bianco?
Je dobrá, co?
- Úplně snová. - Že jo?
Jsem zaujatá, ale místní ježovky jsou podle mě nejlepší.
Je to tím, kde žijou.
Živinami, teplotou vody i potravou.
- Mají tu dokonalé... - ...prostředí.
Takže to děláte už 20 let?
Skoro.
Co to obnáší? Předpokládám, že vám do sítě nenaskáčou samy.
Bylo by super, kdyby mi skákaly na loď.
Jen si to představte.
Ne, obleču neopren a skočím do vody.
Mám na ně takové hrábě, ale stejně je musím brát po jedné.
To je neskutečné. Už chápu, proč jsou tak drahé.
- Jo, stojí za tím dost práce. - Spousta úsilí.
Úžasné. No, na ten večírek bych si jich vzala tak 25.
- Máte je mít. - Výborně.
Chutnají i lidem, kteří jsou proti jejich lovu.
To věřím. Při jejich přípravě budu vypadat krutopřísně.
Jako kovaná pirátka.
- Dobře. - Zapřáhnu vás.
Jsem vám strašně vděčná. Děkuju.
Mám z nich vážně radost.
Nesu si svoji bundu a bednu mořských ježků.
Pozvala jsi Stephanie?
- No jasně! - Určitě dorazí? Super.
- Tak ty ježky připravíme. - Dobře.
Dělala to takhle.
Ty se s tím nemazlíš.
No teda.
- Netrefila jsem prostředek. - Ale dobrá práce.
A je otevřený. Tohle je prý Aristotelova lucerna.
Stephanie ti dala lekci mořské biologie?
Jen jsme si povídaly.
A takhle to zase dělám já.
Zabodnu do něj nůžky a pak je takhle položím na bok.
Představ si ho jako Zemi.
Začneš stříhat na kraji horizontu.
- To se mi líbí. - No...
Na talíři pak bude vypadat skvěle.
Mrkej. Hezky zaklepeme a...
„Hej, ježku. Pustíš nás dovnitř?“
A on mi odpoví: „Jasně, José. Pro tebe a Meghan cokoliv.“
A tohle je ta Aristotelova...
- Lucerna. - ...lucerna.
A je to.
- Velmi elegantní. - Dokonale rozkrojený mořský ježek.
Podej mi dvě lžičky.
Tohle jsou pohlavní žlázy.
Rozmnožovací ústrojí mořského ježka.
Musí se množit, abychom je mohli jíst.
Tuhle část vyprávění bychom možná měli vystřihnout.
Dobře, nemnoží se
a jsou sladcí jako bonbóny.
Jednoho sem, druhého tady. Zakápneme limetkou.
Já je teda mám nejradši jen tak...
Proč ne citronem?
Protože ke mně nijak nepromlouvá, kdežto limetka...
- Ta ano? - ...na mě mrkla.
„Hej, José. Zvedni mě.“ Jenom dělám, co mi řekla.
To se mi líbí. Nastrouháme kůru.
Ještě počkej. Tak.
To jsem nečekala.
- S toustem, nebo jen tak? - Jen tak.
To je nádhera.
- Ochutnáme? - Samotnou ježovku. Jo.
Ty jo.
A o tom vaření je. O prostém kombinování.
Bylo to neskutečně lahodné sousto.
- Snadné a... - V jednoduchosti je krása.
Tak se vrhneme na zbytek.
Jde ti to od ruky.
Díky.
Nemáš zač!
Podívejte na ty ruce. Ježci vám obarví kůži.
Je to skoro jako jódová tinktura. Jako inkoust.
Trošičku soli.
Stačí ho namočit a je čisťoučký.
Pokračujte, paní.
- Najímáš mě? - To si piš.
Do kterého z tvých mnoha podniků mě bereš?
Do „Uni u Meghan a Josého“.
„José a Meg. El único.“
Dotáhneme to do konce.
Tak jo. Podívej na ně.
A teď je zakápneme limetkou.
- Ne moc, jen tak přiměřeně. - Jen kapku.
Kapičku!
Trochu toho oleje.
A pak tohle.
Tumáš, je to na tobě.
No jo, kůra. To bude dobrota.
A ještě trošku soli. Tak.
Krása.
To bychom měli a pokračujeme dál!
Začneme s přípravou paelly,
ale budeme k tomu přikusovat.
Co přesně?
Udělala jsem tousty a v lednici jsem měla ančovičky.
Heleme se. Můžeme přidat i rajče?
Takže je chceš s boquerones?
Znáš rozdíl mezi boquerones a ančovičkami?
- Ne. - Je jen drobný.
Boquerón je sardel naložená v octu.
A ančovička je naložená v soli.
To jsem nevěděla.
To je celý. Je to ta samá ryba, jenom jinak připravená.
Jasně.
Rajče se k tomu bude hodit.
Nádhera.
Přišel čas na tapas.
- Tapas. - Čas na tapas.
Na tapas nedám dopustit.
Vypadají tak nevinně. Je to jen jedno maličké sousto.
Paráda.
Nešetřím s nimi. Normálně mám radši boquerones.
Ančovičky lidi moc nemusí.
- Víš proč? - Proč?
Nikdy neochutnali dobrou ančovičku.
Možná. Mají špatnou pověst.
Přitom je to taková prostá a úžasná ingredience.
A je to.
- Čas na tapas. - Na tapas.
- No ty jo. Je to pochoutka. - Neskutečná.
To musíme přidat na menu.
Teď připravíme vývar na paellu.
Máme tu dva hrnce.
V jednom se vaří voda a do druhého nalijeme olej.
Na pánvi, se kterou jsi začal, se nám to už smaží.
Máme tu horu cibule a česneku.
- Celé stroužky. - A trochu rajčat.
- Bazalku... - A papriku. Španělsky pimentón.
To nám vývar krásně ochutí.
Mrkej na tohle.
Ty bys ji určitě vykostila a do vývaru dala jenom filety.
Já ji tam mrsknu celou.
Panebože. Opravdu celou?
Jo, nepotřebuješ tu nejdražší rybu na světě,
ale na dobrý vývar je potřeba...
- Dobrá ryba. - Přesně tak.
A teď humr. Pojď sem, zlato.
Prý „zlato“.
Tohle osekáme.
Musíš být hrozně opatrná.
Mají totiž strašně moc ostrých bodlinek.
Popadneme hlavu a uprostřed ji rozřízneme.
Pak nůž zabodneme sem a rozřízneme druhou stranu.
A teď z něj máme dvě půlky.
Dobrá práce.
Jsi v pohodě?
Jo, ryby ještě jakžtakž dávám.
Ale nevím, jestli...
No, ve výsledku je to...
Je to koloběh života.
Jo, koloběh života.
A tyhle medailonky nakrájím napůl. Takhle.
- Víš, kdo nemá rád humra? - Kdo?
- Můj manžel. - To jako fakt?
A ty sis ho vzala?
Dobře, tohle si odložíme na potom.
Všude samé hlavy.
V tomhle hrnci s olejem orestujeme humří hlavy.
Dobře.
A víš proč? Protože to jídlu dodá chuť navíc.
Z krunýřů.
Vývar je na celé paelle to nejdůležitější.
To platí pro základ každého jídla.
Lidi si stěžují, že si za omáčku musí připlatit,
a neuvědomují si, kolik péče a ingrediencí si vyžaduje.
Automatická digestoř.
Ahoj, kamaráde! Tyhle stroje s vlastní vůlí zbožňuju.
Nedají se zastavit.
To bychom měli. A cibule už bude taky hotová.
Ustup kousek.
Popadnu tu směs cibule a rajčat a přidám ji tam.
- Pánev zaliješ vodou, nebo... - Můžeš.
Ale dá se to udělat i takhle.
- No jasně. - Zlepšovák.
To je chytré.
A teď je všechna chuť ve vývaru.
Panebože, to bude dobrota. Pokračuj, zlato.
Popadneme naběračku a odstraníme pěnu.
Sesbíráme ji.
- Jako při výrobě marmelády. - Jo.
Teď to necháme na 40 minut bublat.
Bude to paráda.
A jako poslední do té paelly musíme připravit sépie.
Jo, sépie.
Takže stačí jen odtrhat chapadla od těla?
Přesně tak. Tohle jsou naprosto výstavní kousky.
- Zníš ohromeně... - Podívej na to.
- Inkoust. - Natrhnul jsem váček s inkoustem.
Mám ráda těstoviny se sépiovým inkoustem,
ale nikdy jsem nepřemýšlela, odkud se bere.
Nikdy.
Mají ho v tomhle váčku.
Ty jo.
Dá se z něj vyrobit úžasná omáčka.
Nikdy ho nevyhazuj. Vyvažuje se zlatem.
- Je to takový mořský šafrán. - Mořský šafrán.
Má v sobě strašně moc chuti. Krása, vedeš si skvěle.
- Díky. - Nádhera.
Nic nepřijde nazmar. Tohle všechno použijeme do vývaru.
Těla nařežeme takhle. Na trojúhelníčky. Podívej.
- Aha. - Vidíš?
- A chapadla přijdou do paelly. - Jo.
Byla to fuška.
- Hraju všemi barvami. - Inkoust.
- Inkoust s ježkem. - Tolik barev.
Takže se nám dělá vývar z mořských plodů.
Sépie jsme si nařezali na trojúhelníčky.
A tady máme humří medailonky.
Všechno to popadneme a půjdeme ven.
Ke grilu.
- Jako doma. - Jdeme.
- Vzhůru ke grilu. - Dobře.
To je paráda.
Ty jo. Nádhera.
Připravená na paellu?
Jo, nikdy jsem ji... Teda paellu jsem dělala, ale ne správně.
Podle slovníku je paella cokoliv, co uvaříš v pánvi na paellu.
Ale obyvatelé Valencie...
- Jsou pedanti? - Strašní.
Budou se zlobit?
Ne, protože ta naše bude úžasná.
Máme tu humry. A tady sépie.
- Božínku. - Orestujeme sépie.
Jo, hezky je rozprostři. Budou skákat. Jsou z té pánve nadšené.
Myslíš?
Olej je hodně důležitý.
Co děláš, když ti v restauraci někdo řekne, ať něco uvaříš bez oleje?
Zavolám na něj policii. „Nechce olej!“
Prosit Španěla o jídlo bez oleje nebo česneku?
Kdo to kdy viděl?
Teď přidáme trochu šafránu.
- Mňam. - Trošičku šafránu.
- Dodá paelle chuť. - Už krásně voní.
Teď tam nasypeme španělskou papriku.
Nejdřív sušenou papriku a pak rajčata.
Shrabej to doprostřed, ať se nám nespálí okraje.
- Vedeš si skvěle. - Děkuju.
Nalila jsi mi skvělé víno... tak se postaráme o ty okraje.
Tak se mi to líbí.
- To je vůně. - Někdo přidává rýži teď.
A orestuje ji.
A jak to děláš ty?
Já bych nejdřív přilil vývar. Je to tak jednodušší.
- A až se bude vařit, přidáme rýži. - Jasně.
Tak to doporučuju všem, kdo ji vaří poprvé.
- Ustoupím. - To je náš vývar.
Super.
Tohle bude chtít hodně rýže.
Vývar se nám vypaří.
A rýže bude jako houba, která nasaje...
- Tu chuť. - ...všechny chutě vývaru.
Paella je hlavně o rýži.
Člověk si řekne, že zlatý hřeb jsou ty drahé přísady.
Všechno ale stojí na rýži. To ostatní jsou jen přílohy.
- Pomůžou rýži vyniknout. - Jo.
Skvěle, už se nám to vaří, tak tam přidám rýži.
Kolem dokola.
Sypeš jako profík.
Otevřeme si podnik s paellou a mořskými ježky.
Nebudeme to moc míchat. Vyvaří se to samo.
Máme tak 15 minut. Co teď?
- Ugrilujeme ústřice! - Bingo!
Ústřice z pacifického Morro Bay.
Lepší na světě nenajdeš. Pár si jich uděláme pro sebe.
A pro ostatní ugrilujeme další várku.
Popadni máslo a trochu ho polož navrch.
- Dobře. Na každou kousíček? - Jo.
Máslo všechno vylepší.
Vydrž vteřinku.
Víc? Myslel jsi to jinak?
Nemusíš jím tak šetřit.
- Nechtěla jsem to přehnat. - Neboj se toho.
- Přesunu je na okraj. - Dobře.
- Auvajs. - Panebože.
Ten oheň si s tebou chce zatancovat.
Co se děje? Chce si s tebou hrát.
„Chci být s Meghan. Nazdárek.“
A teď černý pepř.
Muškátový květ.
A španělskou papriku. Kombinujeme tu Španělsko s Amerikou.
A hlavně je nepřevař.
- Jakmile začnou bublat... - Tahle...
- To je ono. Jo. - Takže je vytáhneme?
Auvajs.
- Úchvatné. - Do toho.
Jednodušeji to už nejde.
Musíte ochutnat.
Panebože. To je vynikající ústřice.
A teď k paelle.
Humří hlavu do ní položím vzhůru nohama.
Dobře.
Díky tomu se dokonale uvaří.
Teplo z rýže humra dovede k dokonalosti.
- Pomoz mi na okraje rozložit... - Jdu na to.
- ...medailonky. - Co mám...
I ty medailonky? Dáme tam všechno?
Takové množství jídla jsem nikdy nevařila.
Musím to prostě brát s klidem.
Stres se totiž jinak přenáší na hosty.
Vypadám snad vystresovaně?
- To neříkám. Jen klid... - Jsem zosobnění klidu!
Já tu rýži rozvařím! Nestresuju!
Jsem v klidu.
Klid.
Nádech...
Mrkej na to.
- Bomba! - Podívej.
Byla mi zima a teď je mi vedro.
Vypínám, máme hotovo. Podívej na to.
- Nádhera. Neuvěřitelné. - Už je hotovo.
Jsi připravená, moje mladá padavanko.
Štáb si rozhodně pochutná.
Tak jo, půjdeme prostřít stůl.
Jdeme na to.
Brr, to je ale zima.
- Zdar. - Nádherná šunka.
Šunčička.
Tohle jsou ty tvoje papričky s nivou. Krása.
Hezky je zakápnu olejem.
- Nádhera. - Jo.
Můžu začít zapalovat svíčky?
Vypadá to skvěle.
- Mrkej na tohle. - Co to je?
- Porrón. - Porrón.
Tradiční z Katalánska.
Je ideální na delší stoly pro víc lidí.
Většinou se plní šumivým vínem.
V Katalánsku cavou. Podívej.
Tak to jsem nečekala.
- Je větrno. - Je.
Takhle se z něj pije. A pak ho pošleš dál.
- Božínku. - Nebudu tě do toho nutit.
Musíš se přizpůsobit větru. Odkud fouká?
Ústřice už se nesou. Máslové ústřice.
Paráda.
Koukej na ty krásné talíře.
Úžasné.
Podle mě jsme připravení.
Jen se nestyďte!
Zdravíčko!
Vítám vás. Děkuju, že jste dorazili.
Jdeme na to, vážení. Všichni jsou zvaní.
Co si dáte k pití? Šampaňské? Víno?
- Děkuju. - Není za co.
Podívejte na něj!
Ostřílený profík.
- To zvládnete. - Musíš. No tak.
- Bravo! - Do toho.
Použij gravitaci. Gravitaci! Zvedni to výš!
- Výborně. - To se povedlo.
Jezte, nestyďte se. Jídla máme na rozdávání.
To byla dobrota.
Nerozdělíme si ho?
- Všichni jsou u ježků. - Na zdraví.
Kdo si dá? Neostýchejte se.
- Dobré, co? - Krémové.
- Jo, to jste vystihla. - Vynikající.
Všichni jste tyhle dvě řady byli skvělí.
Jste úžasný tým.
Moc dobře vím, jak tvrdě všichni dřete.
S Josém jsme se bavili o jídlech pro personál restaurací.
Společně si je uvaří i snědí a my to chtěli napodobit.
Moc vám děkuju. Jsme vám vážně vděční. Tak na zdraví vám všem.
A tobě taky děkuju, José!
- Dáte si něco? - Půjčíte mi kameru?
- Chceš si ji vzít? - Musí si dát pauzu na jídlo.
Ramena trpí.
- Tak jo, zaostřuju. - Zaostřete.
Zaostřuju.
- Tak jo. - Panebože.
Dobře, vážení!
Panebože!
Za každým skvělým pořadem stojí takováhle parta lidí.
A my před kamerou neumíme ani zaostřit.
Čau, Meghan! Zaostřím na tebe.
Dobře.
- Máme tu Meghan! - Jo!
Překlad titulků: Eliška K. Vítová