Яка краса.
Каліфорнія.
Я дуже рада, бо прийде Хосе.
ХОСЕ АНДРЕС
Він мій добрий друг, неймовірний шеф-кухар,
і з ним весело робити будь-що.
Ми обоє любимо годувати багато людей
у великій групі.
Він прийде, і ми влаштуємо бенкет
на подяку команді за важку роботу цього сезону.
Знімальна група — це серце створення серіалу.
Без них не обійтися.
Багато хто з нашої знімальної групи родом не звідси.
Я хотіла пригостити їх місцевими делікатесами:
морепродуктами й вином.
Смачне вино у Jonata, місцевій виноробні
десь за годину на північ від мого дому.
Поїдемо туди пошукати гарні пляшки.
Тоді повернемося й приготуємо їжу з Хосе.
Я в захваті. Нам буде дуже весело.
Привіт.
- Сюрприз. - Сюрприз.
Я казала, що повернуся, але не сказала навіщо.
МЕТТ ДІС ВИНОРОБ
- Радий тебе бачити. - Дякую, що запросив.
Я готуюся до бенкету й хочу купити вина.
- Чудово. Ходімо подивимося. - Дякую.
Непогане місце для роботи.
У кожному з цих рядів
можна знайти моменти відкриттів і краси.
А загальний план справді видовищний.
Так, це пагорби Санта-Рита.
А це виноград піно нуар з тих пагорбів.
Чудово. Ви збираєте його вручну?
Так, усе вручну.
Повільно і з любов'ю.
- Ніколи не їла виноград з куща. - Принесу тобі гроно.
Боже, як круто!
Гарний смак. Шкірка не надто груба.
Піно нуар любить прохолодну, м'яку температуру.
Ось що чудово в цій місцевості.
Я вирощую багато фруктів.
Ранком у нас так само холодно й похмуро.
А потім пригріває сонце й формує цукор і кислоту.
Коли кусаєш, то фрукти наповнені смаком.
Типу: «Ось як треба!»
Стовідсоткова природність. І така краса.
Хоча вино є складним,
по суті, це чудовий органічний і дуже простий процес
вирощування ягід, а потім бродіння.
Вирощування — це просто чекання, коли плоди достигнуть.
- Дави. - Я тренуюся.
- Так. Отож. - Ми заслужили вино.
Це мій оазис щастя.
Тут гарно.
Ми точно добре проведемо час.
Це санджовезе 2023 року.
Подивися на колір.
Головне, що людям подобається.
Якщо знаєш, яке вино ти любиш, ти знаєш більше за інших.
О, мені подобається.
Це чудово підійде для нашої вечері.
З ЛЮБОВʼЮ, МЕГАН
Хосе вже їде. Люблю Хосе Андреса.
Це видатна постать.
Чудовий і відомий шеф-кухар.
З добрим серцем.
Ми влаштуємо бенкет.
Я зроблю еспресо. Приготую кафе кон лече.
І тістечка. Гадаю, йому сподобається.
Я дуже рада бачити Хосе.
Ми працюємо разом уже кілька років,
бо наш фонд співпрацює з World Central Kitchen...
УРАГАН ДОРІАН
...фондом Хосе, який у кризових регіонах...
КИЇВ
...годує людей і піклується про них.
І він постійно не на зв'язку, бо їде туди, де потрібен найбільше.
Це радість, коли він може зайти в гості.
Гадаю, йому сподобається. Боже.
Це мої улюблені тістечка
з маленької пекарні в Долині.
Це ніби поєднання круасана з чуросом,
наповнене заварним кремом чи шоколадом.
Хіба не чудово?
Ням. Смакота!
Якщо немає часу готувати велику тарілку, має бути гарна подача.
Можна підігріти молоко, але його треба спінити.
Покладіть трохи цукру з корицею.
Яка краса.
Я розумію Хосе.
Я тебе чую. Боже мій.
- Привіт! Ось і ти. - Я така рада тебе бачити.
ХОСЕ АНДРЕС ШЕФ-КУХАР І РЕСТОРАТОР
- Я теж радий. - Боже. Що це в тебе?
Я не люблю приносити шматочки сиру.
Ні, очевидно.
Я приніс тобі цілий сир.
А цей має дивовижну історію.
А це — для занять спортом.
- Ідеально для Арчі. - Хамон іберіко.
- Я така рада. - Як не принести іберіко?
Це буде дивовижно.
Дивися. Він уже готовий.
І цей сир. Моя мама Маріса
любила блакитний сир.
Вона більше не з нами,
але я вирішив зробити блакитний сир на її честь.
- Супер. - Найкращий подарунок для мами.
- Сьогодні скуштуєш. - Мені аж кортить.
У мене є кава для нас.
- Чим вона посипана? - Я хотіла її прикрасити.
- Це просто трохи цукру з корицею. - Виглядає дуже гарно.
- Треба запостити в інстаграм. - Гаразд.
Поглянь лише.
Обожнюю.
Я чула, що ти любиш тістечка з ванільним кремом.
Ці смачні. Я купила їх у місцевій пекарні.
В Іспанії є такі.
Це ніби чурос зустрівся з круасаном,
і вони одружилися в...
Як твої рідні? Як дівчата?
У моїх рідних усе чудово. Вони в мене по всьому світу.
Господи!
Я не люблю старіти.
Бо коли я старію, діти більше не зі мною.
- Я погано це сприймаю. - Усе гаразд. Треба готуватися.
Дітям лише три та п'ять років. А я вже: «Ні, не плач».
Уже?
Уявляєш? Я щойно народила Лілі, коли ти прийшов готувати до нас.
Нам було так весело.
І я рада, що попри все ти в безпеці.
Хосе, ти з'являєшся там, де люди потребують любові, підтримки та їжі.
- Бережи себе. - Тому ми організовуємо ці заходи.
Бо такі моменти заряджають нас на продовження боротьби.
- Ці моменти потрібні. З друзями, рідними. - Я згодна.
З цією думкою приготуємо вечерю для команди.
Влаштуємо бенкет з найкращими місцевими морепродуктами й вином.
Неймовірно.
По-моєму, їда з колегами —
одна з найкращих частин ресторанної культури.
Сімейна їда.
І страви найкращі. Іноді кращі, ніж ті, що є в меню.
Так, бо їх готують з любов'ю для своєї спільноти.
- Тож... - Почнімо. Сиру багато.
- Так. І шинки теж. - Багато шинки.
Командо, як справи?
Хто любить сир? Ти любиш шинку й сир.
Гаразд, дайте мені ніж.
Дивіться.
І ця машинка...
- Це для шинки. - Поставимо її сюди.
- О так, це для шинки. - Боже.
Так, допоможи.
Це як космічна станція, але для шинки.
Так.
А тепер шинка буде ідеально...
- Закріплена. - На місці.
- І шинка. Шинка готова. - До нарізання.
О, так.
Усі повинні мати щось таке вдома.
Думаєш?
Шинку можна нарізати будь-яким ножем.
Але добре мати ніж із таким лезом.
Воно рухається...
Елегантні рухи на хвилях із шинкою.
А ще можна увімкнути музику. На-на-на! Це як скрипка.
Мені подобається. Дякую. Я залишуся тут з...
Я відріжу шматочок.
Ось, дивися.
Цей жир
треба зберегти, на ньому можна посмажити омлет.
Можна покласти в чаудер.
Можна зробити що завгодно.
Шматки мають бути тонкими.
Вона шепоче.
Усі жолуді, які з'їла ця шинка.
Весь ліс, у якому ця свиня жила.
Будьмо!
Гаразд. Перша страва готова.
- З якої ти частини Іспанії? - Я виріс у Барселоні.
Точно.
- Але народився в Астурії. - В Астурії.
- Маленькій, зеленій. - Так.
- Ти знаєш, що я жила в Іспанії. - Знаю.
Але більше часу провела в Аргентині.
Я соромлюся говорити іспанською через аргентинський акцент.
- Скажи щось іспанською. - Шепеляво.
- Di, «Hola, José. Como estás?» - Hola, José. Como estas?
- Todo bien? Ah, mirá vos. - Бум. Так.
А потім я жила в Іспанії. У мене такий акцент плюс шепелявість.
Ти вражений:
«Hola, de donde sos y cuando llegaste. Gracias».
Не знаю. Це так смішно.
- У тебе чудовий акцент. - Gracias.
Скільки сиру!
Багато сиру.
Але й команда велика.
Гаразд. Виріжу скибку звідси.
І вона товста.
Дивися.
Яка розкіш.
І слухай. У нас є ця дивовижна смажена хмаринка...
- Так. - Поглянь.
У житті треба не втрачати ні хвилини.
Секундочку.
- Боже. Він наповнений кремом! - Так?
Я ж казала.
Зачекай. Я покладу трохи.
І, моя леді,
це...
- Чудова закуска. - Райська насолода.
З блакитним сиром. Я буду менш витонченим.
Ти сказала, ми годуємо команду. Так і є.
Вона їсть. Я їм. Чому ви не їсте?
Він теж залучений.
Неймовірно.
Смакота.
Знаєш, Меган, найкраща кулінарія — асоціативна.
Оце тістечко і блакитний сир.
Ти їх асоціюєш. Бум.
Чудова страва. Не треба ускладнювати. Усе складається.
Не лише складається, але й смакує.
Для нашої вечірки що ти зробиш із сиром?
- У тебе є перець пікільйо? - Так.
Приготуємо перець пікільйо.
Блакитний сир з перцем пікільйо.
Друга страва.
Додамо це в наше меню. А ще є вино для вечірки.
Можемо дегустувати, поки готуємо.
Тут багато варіантів.
- Стільки вин? - Виноробня у 45 хвилин їзди на північ.
- Долина Санта-Інес. - Так.
- Овва. - Дуже смачні.
Там дуже дбайливо роблять вино, як ти любиш. І воно місцеве.
Відсвяткуймо цю мить.
Для цього у нас є морепродукти в холодильнику.
Гаразд.
Знаю. Їх багато.
Морський їжак.
- Дивись. Вони неймовірні. Поглянь. - Яке чарівне створіння.
Знаю.
А що ще в нас є? Я бачу устриці.
Так.
Гаразд.
Є лангусти.
Поглянь на них. Вони неймовірні.
І кальмари. Сьогодні в нас справжнє вегетаріанське меню.
- Серйозно? - Так.
Люблю таких кальмарів.
Цей вид кальмарів зустрічається всюди в Америці.
Що з цього приготувати? Устриці...
Устриці треба поїсти сирими. Обов'язково.
Але в нас є гриль надворі?
- Посмажимо трохи устриць. - Так.
Чудово. І приготуємо уні, їстівну частину морського їжака.
Так. А потім паелью.
Ми готуємо паелью в екстрених випадках. Традиційна паелья в Іспанії чудова.
Ця велика каструля може нагодувати світ.
Легко.
Отже, паелья з нашими різноманітними морепродуктами.
- Поглянь на якість цих морепродуктів. - Чудово.
Якість чудова.
Скуштуй це червоне.
- Червоне добре. - Смачне.
У нас є що готувати. У нас є що куштувати.
- Початок гарний. Я в захваті. -«Салуд». Я теж.
- Люблю морепродукти. Та найважливіше... - Твоя радість.
- Добре бути тут. - Добре бути з тобою.
Буде весело. Супер.
Просто супер.
Гаразд. Час робити уні.
Я купила морських їжаків у гавані. Домовилася зі Стефані.
- Боже, Стефані. Хіба вона не найкраща? - Вона така класна.
І бізнес у неї завжди екологічний, вона не ловить зайвого. Чудово.
МОРСЬКІ ЇЖАКИ САНТА-БАРБАРИ
- Привіт. - Привіт.
- Стефані? Я Меган. - Вітаю.
- Рада знайомству. - Взаємно.
Дякую за роботу. Я в захваті.
СТЕФАНІ МУЦ РИБАЛКА
Я рада показати, чим ми займаємося. Так.
- Покажи, що в тебе є. - Ми зберігаємо їх тут, у кошику.
Боже, вони величезні.
Неймовірно.
- У тебе вечірка, так? - Вечірка.
Навчити тебе, як їх відкривати?
Так, будь ласка.
Круто. Ти давно цим займаєшся?
Майже 20 років.
Неймовірно.
Він сидить на камені, на скелястому рифі, ось так.
Я візьму іншого.
А це його рот. Так званий Аристотелів ліхтар.
- Справді? - Так.
Цікавий факт. У Аристотеля є книга «Історія тварин».
Він назвав це роговими ліхтарями. Ними тоді користувалися для освітлення.
- Як цікаво. - І назва залишилася.
Але його треба відкрити. Є інструмент, відкривачка для їжаків.
Він свіжий.
О! Він рухається.
Треба відкрити йому рот.
По суті, просто треба вставити інструмент...
І затиснути.
Овва!
Він усе одно рухатиметься, бо свіжий і нерви живі.
Він нічого не відчуває. Центральної кори немає. Це Аристотелів ліхтар.
Боже мій. Він нічого не відчуває?
Він не відчуває болю, бо не має фізіології, щоб його відчути.
Він відкритий. Тут у нас, по суті, нутрощі.
Можна їсти нутрощі, якщо хочеш.
Але естетичніше їх видалити.
Я це роблю пінцетом. Можна й пальцями.
Іноді тут є якісь залишки чи пісок.
Я беру солону воду й поливаю його, щоб вимити.
- Тоді виймаєш. - Так.
- Це так смачно. - Дуже смачно.
Хтось хоче скуштувати? Хочеш, Б'янко?
Смачно, правда?
- Це моя мрія. - Так?
Я дуже упереджена, але їжаки Санта-Барбари найкращі.
Це середовище для них ідеальне.
Поживні речовини, температура води, їжа.
- Усе ідеально... - Підходить.
- Ти займаєшся цим уже 20 років? - Майже 20 років.
Що саме ти робиш? Виходиш у море? Вони не самі лізуть у сітку.
Я б хотіла, щоб вони просто стрибали в човен.
Уявляєш?
Я спускаюся в гідрокостюмі.
У мене є граблі. Не руками. Але я беру їх по одному.
Це неймовірно. Тепер ясно, чому вони дорогі.
- Рівень докладених зусиль. - Важка праця.
Овва. Гаразд, для вечірки, думаю, 25 штук вистачить.
- У нас є. - Чудово.
Навіть ті, хто сумнівається, вражені цим.
Авжеж. Я отримаю за це похвалу.
Респект з океану.
- Гаразд. - Буде тобі робота.
Так. Я дуже вдячна. Дякую.
Це круто. Неймовірно.
Просто дівчина з піджаком і морським їжаком.
Ти запросила Стефані?
- Так! Авжеж! - Вона точно прийде? Чудово.
- Тож почнімо готувати чудове уні. - Гаразд.
Вона робила так.
Боже, ти така рішуча.
Поглянь на себе.
- На жаль, не посередині. - Але непогано.
Я відкрила. Це Аристотелів ліхтар, вона сказала.
Боже, ти прослухала курс морської біології від Стефані.
Я просто поговорила зі Стефані.
Це неймовірно! А ось як я це роблю.
Проколюю й повертаю ножиці пласким боком на краю.
Якщо це планета Земля,
аж до краю горизонту, тут я починаю різати.
- Чудовий образ. - Так. Тож...
І ти чудово показуєш.
А тепер дивися. Постукай.
«Гей, морський їжаче, дозволиш мені потрапити у твій світ?»
Морський їжак каже: «Так, Хосе, бо я люблю Меган і тебе».
А Аристотелів...
- Ліхтар. - Ліхтар.
Ось тобі...
- Дуже елегантно. - Морський їжак ідеально розрізаний.
Дай дві маленькі ложечки.
Так. А це статеві залози.
Статеві залози, репродуктивна частина морського їжака.
Вони мають розмножуватися, щоб ми їх їли.
Цю частину історії можна вирізати.
Добре, вони не розмножуються.
Вони солодкі, як цукерки.
Ложку сюди, ложку туди. Трохи лайма.
А мені подобаються природні...
- Чому лайм, а не лимон? - Лимон мені нічого не сказав, а лайм...
- Так. - Підморгнув мені.
Сказав: «Хосе, забери мене». Я слухаю, що мені кажуть.
Чудово. Мені подобається. Цедра.
А потім — стривай. Так.
Овва! Цього я не очікувала.
- На тості чи просто так? - Просто так.
Це чудово.
- Гаразд, скуштуймо? - У чистому вигляді. Так.
Овва.
Це і є кулінарія. Знову асоціації.
Це виняткова закуска.
- Найчистіша. - У тебе є страва. Чиста.
Почистимо решту.
У тебе чудово виходить.
Дякую.
Прошу!
Подивіться на руки. Морський їжак фарбує шкіру.
Цікаво. Схоже на йод. Чорнило.
Сіль.
Помиємо його, і все буде ідеально чистим.
Гаразд, продовжуйте, леді.
- Мене найняли? - Тебе найняли. Так.
Який ресторан?
Який з твоїх ресторанів запропонує мені роботу?
«Уні від Меган і Хосе».
Хосе і Мег. Ель Уніко.
Закінчуймо з ними.
Добре. А тепер дивися.
Гаразд. Трохи лайма нагорі.
- Не забагато, скільки треба. - Крапельку.
Крапельку!
Трохи олії, як ми сказали.
А потім — ось.
Зроби це. Він твій.
А! Цедра! Обожнюю.
Ще солі. Гаразд.
Краса.
Страва готова. Переходимо до наступної.
Готуємо інгредієнти для паельї,
але водночас я хотіла б трохи перекусити.
Чим перекусити?
У мене є підсмажений хліб і анчоуси в холодильнику.
Дивися. Поєднаємо їх?
Хочеш поїсти бокеронів.
Ти знаєш різницю між бокеронами та анчоусами?
- Ні. - Це та сама риба.
Бокерон — це коли її кладуть в оцет.
Анчоус — це коли ту саму рибу кладуть у сіль.
Я й гадки не мала.
Це вся різниця. Та сама риба, два різні приготування.
Зрозуміла.
Цей помідор ідеально підходить.
О, так.
Це називається «час тапас».
- Час тапас. - Час тапас.
О! Люблю тапас.
Вони такі невинні. Це така крихітна закуска.
Мені подобається.
Ой. Я кладу багато анчоусів. Люблю бокерони.
Багато хто не любить анчоуси.
- Знаєш чому? - Чому?
Бо не їли хороших анчоусів.
Можливо. Вони мають погану репутацію.
Але це скромний і неймовірний інгредієнт.
Ось так.
- Час тапас. - Час тапас.
- Овва, леді. Це так смачно. - Так смачно.
Думаю, ми маємо додати це в меню.
Зробімо бульйон для паельї.
У нас тут дві каструлі.
В одній кипить вода, в другу наллємо олії.
Цю сковороду ти поставив раніше на повільний вогонь.
Тут багато цибулі, часнику.
- Цілі гвоздики. - Трохи помідорів.
- Лавровий лист. - Трохи іспанського піментону. Паприки.
Щоб додати смаку бульйону.
Бачиш?
Ти скажеш: «Я можу очистити рибу й покласти плоть. Бульйон буде гарний».
Я кладу цілу рибу.
Боже мій. Справді? Цілу в каструлю.
Так. Не треба використовувати найдорожчу рибу,
але хороший бульйон буде лише...
- З хорошої риби. - Отож.
- Лангуст. Ходи сюди, малий. - Він назвав його «малий».
Ріжемо так.
Треба бути дуже обережними.
Його недарма називають колючим лангустом, бо він колючий.
Голову ми розріжемо посередині.
Покладемо сюди. Інший розріз робимо навпаки.
Ось так ми розрізаємо лангуста навпіл.
Молодець.
Усе гаразд? Так.
Усе добре. Я зможу. Якщо це риба, я можу якось долучитися.
Я не знаю, коли...
Слухай, врешті-решт...
Це коло життя.
Я розріжу ці медальйони навпіл. Бачиш?
- Знаєш, хто не любить лангустів? - Хто?
- Мій чоловік. - Не може бути.
І ти вийшла за нього?
Гаразд, відкладемо їх на потім.
У нас усюди голови.
У каструлі з олією ми посмажимо голови лангустів.
Гаразд.
Навіщо? Щоб надати додаткового смаку.
Від панцирів.
Знову ж таки, бульйон — найважливіша частина приготування паельї.
Основа — це найважливіше.
Люди кажуть: «Навіщо витрачати два долари на соус?»
Знаєш, що додають у соус? Скільки любові
та скільки інгредієнтів іде на соус?
Увімкнулася витяжка.
Привіт, друже! Обожнюю машини, які оживають самі по собі.
Нічого не вдієш.
Усе добре. Цибуля вже готова.
Я пройду сюди.
Я візьму цибулю, помідори
й покладу сюди.
- Деглазуєш чи залишиш так? - Можна.
А можна зробити так.
- О боже. Авжеж. - Спростити життя.
Як розумно.
Ми досягли бажаного смаку.
Боже мій. Це буде супер. Клади ще.
Ву-ху!
Візьмемо ополоник і приберемо піну.
Прибираємо піну.
- Як на варенні. - Так само.
Тепер усе повільно варитиметься 40 хвилин.
Буде неймовірно.
Для паельї лишилося підготувати кальмарів.
Так. Кальмар.
Треба витягнути щупальця й відокремити все це від тіла.
Саме так. Знаєш, я вражений цим кальмаром.
- Ти вражений... - Дивися, що я зробив.
- Чорнило кальмара. - Я порвав чорнильний мішечок.
Я навіть не питала, хоча люблю пасту з чорнилом кальмара...
Ніколи не думала, як туди потрапляє чорнило.
Ніколи про це не думала.
Чорнильний мішечок кальмара там.
Овва.
І з цього чорнила вийде чудовий соус.
Не викидай його. Це золото. Золото.
- Як морський шафран. - Морський шафран.
Чорнило таке смачне. Гарно. Ти добре впоралася.
- Дякую. - Дивись.
Нічого не пропаде. Усе це використаємо в бульйоні.
Ми розріжемо це на трикутники. Дивися.
- Так. - Бачиш?
- Це піде в паелью. - Так.
Зроблено багато.
- Фарбовані руки. - Чорнило.
- Чорнило кальмара. І уні. - Стільки кольорів.
Готуємо бульйон з морепродуктів.
У нас є кальмари, які ми складаємо в трикутники.
Є медальйони з лангустів.
Візьмемо всю цю смакоту й підемо надвір.
На гриль.
- Веди мене додому. - Ходімо.
- Ходімо подивимося гриль. - Гаразд.
Майже ідеально.
Овва. Яка розкіш.
Готова робити паелью?
Так. Я ніколи не робила паелью. Я ніколи не готувала паелью як слід.
У словнику сказано: будь-що, приготоване у сковорідці для паельї — це паелья.
Але для жителів Валенсії...
- Це конкретна страва. - Боже.
Вони образяться?
Вони будуть раді, бо ми приготуємо чудову паелью.
Ми взяли лангустів, кальмарів.
- Господи! - Обсмажимо кальмарів.
Так. Відкрий. Вони підстрибнуть. Вони дуже раді, що потрапили в каструлю.
Невже?
Олія. Дуже важливо.
Що ти робиш, коли кажуть: «Я хочу це й це, але без олії?»
Я викликаю 911. «911. Ці люди не хочуть олії».
Прийти в іспанський ресторан: «Я не хочу олії та часнику».
Я питаю: «Вибачте, ви хто?»
Тепер додамо трохи шафрану.
- Ням. - Трохи шафрану.
- Це додасть смаку паельї. - Уже відчуваєш запах?
Тепер покладемо піментон, іспанську паприку.
Отже, це сушений перець. Я додам помідор.
Згорни все до середини, щоб краї не підгоріли.
- У тебе чудово виходить. - Дякую.
Бо ти принесла мені келих доброго вина... Щоб не горіло по краях.
Це вже інша справа.
- Понюхай. - Дехто додає рис зараз.
І рис смажиться.
Гаразд. Що робити далі?
Гадаю, буде легше додати бульйон.
- Коли закипить, додамо рис. - Додамо рис.
Я рекомендую так робити тим, хто вперше готує паелью.
- Я відійду. - Це бульйон, який ми приготували.
Дуже круто!
Ми покладемо сюди багато рису.
Бульйон випарується.
Рис, як губка, вбирає...
- Весь цей смак. - Усі смаки бульйону.
А головне в паельї — рис.
Люди вважають, що найдорожчий інгредієнт — це зірка шоу.
Але зірка нашого шоу — рис. Усі інші персонажі другорядні.
- Рис має засяяти. - Так.
Гаразд, усе закипіло. Покладемо рис.
По колу.
Овва. Ти ніби це робила все життя.
Ми відкриємо кафе паельї та уні.
Тепер ми не будемо мішати рис. Рідина випарується.
У нас є 15 хвилин. Що будемо робити?
- Устриці на грилі! - Бінго!
Отже, тихоокеанські устриці з Морро-Бей.
Одні з найкращих устриць у світі. Ми спечемо трохи для себе.
А перед вечерею зробимо для всіх.
Візьми масло й поклади по шматочку нагорі.
- Гаразд. По шматочку на кожну? - Так.
Усе смачніше з маслом.
Секундочку.
- Тобто... - Ще? Ти так думаєш?
Можна додати масла? Тобто...
- Я намагалася поводитися делікатно. - По-моєму, надто делікатно.
Поставлю їх на край.
- Ой. - Боже.
Вогонь хоче танцювати з тобою.
Що таке? Він хоче гратися з тобою.
«Я хочу бути з Меган». Це типу: «Привіт».
А тепер чорний перець.
Трохи мацису, небагато.
А потім трохи піментону.
Типу Іспанія зустрічається з Америкою.
І, леді, не треба їх пересмажувати.
- Щойно почнуть кипіти... - Ця...
- Ось і все. Так. Гаразд, так. - Ми знімаємо.
Ой-ой.
- Приголомшливо. - Скуштуй.
Простіше не може бути, так?
Усі мають скуштувати.
- Боже. Неймовірна устриця. - І ми...
Гаразд, паелья.
Тепер я покладу голову догори дриґом.
Гаразд.
І лангуст приготується як слід.
Бо тепло рису зробить його ідеальним.
- Допоможи мені розкласти по краях... - Ясно.
- Лангуст. - Так, покласти...
Медальйони теж? Усе піде туди.
Я ніколи не готую в такій кількості.
Це найкраще, щоб зняти стрес.
Якщо господиня чи кухар стресує, всі це відчують.
Я не стресую. Хто сказав... Я не стресую.
- Ні, я кажу. Спокійно. - Я дуже спокійний і все контролюю!
Я ось-ось переварю рис. Я не стресую!
Я дуже розслаблений.
Спокійно.
Вдих і видих.
Поглянь лише!
- Гаряче! - Поглянь на це.
Так. Стає тепліше. Мені було холодно.
Я його вимкну. Кінець. Дивися.
- Чудово. Неймовірно. - Уже готово.
Моя юна джедайко, ти все зрозуміла. Ти готова.
Знімальній групі сподобається.
- Накриємо стіл і підготуємо все. - Ходімо.
Як тут холодно.
- Гей. - Шикарна шинка.
Шинка, шинка, шинка.
Це ті перці, які ти приготував із блакитним сиром. Чудово.
Поллю перці пікільйо олією.
- Гарно. - Так.
Можна запалити свічки?
Виглядає чудово.
- Меган, ти маєш це побачити. - Що це?
- Поррон. - Поррон.
Традиційний посуд у Каталонії.
Ідеальний на довгому столі.
Наливаєш туди зазвичай ігристого вина.
У Каталонії це «кава». Поглянь.
Такого я не чекала.
- Тут вітряно. - Вітряно.
Так з нього п'ють. І передають одне одному.
- Боже. - Ні, я тебе не змушуватиму.
Треба погратися з вітром.
Звідки вітер?
Прибули устриці. Устриці з маслом.
Неймовірно.
Поглянь на ці тарілки. Вони такі гарні.
Дивовижно.
Запросимо знімальну групу.
Ідіть сюди, люди!
Агов!
Я така рада, що ти тут. Дякую, що прийшла.
Сюди, люди. Сюди, командо. Запрошуємо всіх.
Що ви будете пити? Ігристе? Вино?
- Дякую. - Прошу.
Овва! Ти це робиш?
Досвідчений профі.
- Ти зможеш. - Ти мусиш. Ну-бо!
- Браво! - Пий!
Гравітація. Вище.
- Дуже добре. - Це так смачно!
Усі просто їжте. Підходьте й беріть. Тут багато всього.
Дуже смачно.
Хочеш розділити його зі мною?
Усі їдять уні.
Будьмо.
Ням.
Хтось чогось хоче? Налітайте.
- Смачно? - Вершковий смак.
- Так. Я в захваті. - Дуже добре.
Як вам відомо, ці два сезони ми чудово попрацювали.
Знімальна група неймовірна.
Сподіваюся, ви знаєте, що я ціную вашу роботу.
Хосе, ми говорили про те, як любимо сімейні вечері в ресторані.
Як команда все робить, їсть і працює разом. Саме це ми й зробили.
Дуже вам дякую. Ми дуже вдячні. Вітаю вас усіх. Дякую.
І дякуємо Хосе. Ю-ху-у!
- З'їси щось? - Ой. Гаразд. Можна мені камеру?
- Ти візьмеш? - Йому треба відпочити. Поїсти.
Його плече.
- Гаразд, я наводжу різкість. - Наведи різкість.
Я наводжу. Наводжу.
- Гаразд? - Боже.
Гаразд, люди.
Боже мій.
Щоразу, коли ви дивитеся чудове шоу, над ним працюють професіонали.
Такі люди, як я, не можуть навести різкість.
Гей, Меган! Спробую навести різкість на тебе.
Гаразд.
- Меган з нами! - Гей!
РЕЦЕПТИ ТА ІНШЕ
Переклад субтитрів: Сергій Волоконецький