Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dámy a pánové, nyní přejdeme ke slibům.
Lucasi Duviviere,
berete si Élodii Fabergéovou za svou právoplatnou manželku?
- Neboj se, zlato. Může říct ne. - Přestaň.
Ano!
Skvělé.
Dobře.
A vy, Élodie Fabergéová, berete si Lucase Duviviera
za svého právoplatného manžela?
- Sakra. - Neuvěřitelné.
Pardon.
Chtěl bych všem připomenout,
že telefony byste měli mít přepnuté do režimu svatba.
- Díky… - Režim svatba!
Zopakuji to.
Élodie Fabergéová, berete si Lucase Duviviera…
No tak! To už stačí.
Ale no tak!
- Je to Damien. - Cože?
Začnu znovu. Élodie Fabergéová, berete si…
To už není možné.
Kdo je to?
Její kamarádka.
Nech toho! Jsme na svatbě. Teď nemůže.
To už stačí.
Dobře. Uklidni se.
Élodie, prý to nemůže počkat.
Co?
Podejte jí to.
Vezmi to, rychle.
Co to děláš? Nemůžeš to teď brát.
Promiň. Bude to chvilka, ano?
Ano?
- Co je? - Neuvěřitelné.
- Něco naléhavého. - A co, prosím tě?
- Naléhavého? - Ale…
Jo, už na tebe nemyslím. Nemůžu. Právě se vdávám.
- Proč mi to říkáš dnes? - Kdo to je?
Jasně, že pamatuju na Capri.
- Co? - Jak bych mohla zapomenout?
K nikomu jsem nic podobného necítila.
- Kdo je to? - Její bývalý.
- Cože? - Její bývalý?
Zlato, to už stačí. Zavěs, ano?
Slečno, všichni čekají na vaši odpověď.
Berete si ho, nebo ne?
- Ano, samozřejmě. - Tak, řekla „ano“.
- Takže ano? - Ne! Ne…
Tobě jsem řekla „ano“, takže „ne“, chápeš?
Aby bylo jasno, když řeknete „ano“, myslíte tím „ne“?
Ne! Myslela jsem, že jsi v Austrálii.
Slečno! Znamená ano ne?
Možná ano.
Ztrácím se v tom.
- Co komu řekla? - Netuším.
- Takže ne. - Ano?
Promiň, Lucasi. Já…
Já nemůžu.
Ne!
Promiň.
- Élodie! - Élodie?
Élodie…
Chudáček můj.
Obávám se, že řekla „ne“.
Promiň, Lucasi. Já…
Já nemůžu.
TO JE TRAPAS!
Promiň, Lucasi. Já nemůžu.
Promiň, Lucasi. Já…
V pohodě?
Jo, já vím. Slyšela jsem…
Musí to být pro tebe těžké.
Jo, není to snadný.
Jsi skvělý chlap. A taky pohledný.
- Fakt? - Jsi nejhezčí učitel ve škole.
Kdo ví? Možná si najdeš někoho dřív, než si myslíš.
Vím, že teď se to nehodí, ale…
Léo…
Něco mezi námi cítím,
ale je moc brzo.
- Lucasi? - Jo?
To není moje číslo.
Je to číslo mého účtu.
S kolegy bychom chtěli ty peníze, které jsme vybrali na svatební dar,
když žádná svatba nebyla.
Ale žádný spěch.
Ale ať to moc netrvá.
Zdravím, Corine. Tady Lucas.
Řekla byste prosím Élodii…
Řekněte dceři, že už jsem to překonal.
Nechci…
Jsi mrcha! A hnusná!
Chci tě zpátky.
Élodie?
- Ahoj, zlato! - Ahoj!
- To jsme my.
Stavili jsme se pro jídlo z cateringu.
Něco už jsme si vzali.
Zlato.
Vím, že je to teď těžké, ale věř mi.
Na konci tunelu je vždycky světlo.
Nebo vlak.
Kde je to nářadí, cos dostal k Vánocům? V kuchyni se ti nezavírá šuplík.
Díky, že jste přišli, ale chtěl bych být o samotě.
A co je tohle?
Je to nádhera!
Je to brožura na naše líbánky.
KRÁSA
Chtěls ji tam vzít?
Je to nejhezčí resort na Mauriciu.
VÁŠEŇ
Vypadá draze!
To si piš. A aby toho nebylo málo, tak agentura mi odmítá vrátit peníze.
Tak jeď. Prospěje ti to.
- Jasně. Sám? - Pojedu s tebou, jestli chceš.
Mami, slyšíš se?
- Nepojedu na líbánky se svou matkou. - Já vím, Lucasi. To byl vtip.
Zavolám jim a ty peníze ti vrátí. Nenech se hned odbýt.
- Mami! - Jo!
Beze mě by vás všechny oškubali!
Víš, Lucasi, po naší svatbě
jsme chtěli jet do Ria.
Byl to její sen.
Ale přišla do toho práce,
koupě domu, tvoje narození…
Prostě život.
A nikdy jsme nejeli.
To je Élodie. Můžeš odejít?
Pozdravuj ji ode mě.
To je vaše jediné řešení?
- Élodie? - S kým? Se svou matkou?
- Jsem rád, že voláš. - Vážně?
- Nechtěls, abych umřela? - Neslyším tě. Kde jsi?
U Damiena v práci. Hustý, co?
Co? Myslel jsem, že je mechanik.
Ne, řekla jsem, že pracuje s auty.
- Jak je? Kdo to je? - Lucas.
Ach jo, chudák.
Je moc milý.
Jsi pro mě důležitý, ale s Damienem je to silnější.
Jestli voláš, abys mi to vmetla…
Ne, nezavěšuj! Počkej.
V den naší svatby jsem si nechala doma klíče.
Příští týden jedeme na GP do Miami a nemám žádné oblečení.
Můžu se příští týden stavit?
- Ne. - Proč ne?
Příští týden to nepůjde.
Ale proč?
- Budu na Mauriciu. Pamatuješ? - Ty pojedeš?
- Sám? - Proč bych jel sám?
Nejsi nenahraditelná. Vzpamatuj se.
S kým jedeš, Lucasi?
Do toho ti nic není.
Lucasi, zlato. Kde máš pas?
Zlato?
Měl bys mi ho radši dát ať ho neztratíš. Ne?
Pozornost aerolinky k vašim líbánkám.
Jak milé. Tumáš, zlato.
- Děkujeme. - Není zač.
Chcete vyfotit?
- Není třeba. - Ano, prosím.
- Dej mi telefon. - Jistě.
Tak jo.
Nebylo by to lepší s polibkem?
Tak jo.
- Užijte si let, hrdličky. - Děkujeme.
LÍBÁNKY NA HLAVU
Můžeš na chvíli přestat trucovat?
Když jsi byl malý, taky jsem tě pusinkovala.
Mami, přestaň!
- Dobrý den. - Zdravím.
- Vítejte na Mauriciu. - Děkuju.
Vítejte v ráji!
Jsem Gloria, manažerka.
Moc mě těší, Glorie.
Nastal malý zádrhel, náš pokoj prý není připravený.
Mluvíte francouzsky! Ano.
Měli jsme problém s předchozími hosty, ale nebojte, hned to vyřešíme.
Ano, ale moje žena je unavená.
Kdo by to řekl! Vypadáte úchvatně!
Dáme vám dva koktejly. Nebojte se.
Ryane, prosím.
Za tu cenu, co jsme zaplatili, je to nepřijatelné.
Ti mladí jsou pořád unavení.
- A vy jste paní… - Duvivierová.
Duvivierová, ano. A pan Duvivier?
- Je tamhle, fotí se. - Aha.
Je mladý.
Ano, ale není unavený.
- Jdeš, zlato? - Jo.
Tudy, prosím.
Vidíš to? Lidi většinou kritizují věkový rozdíl,
ale tihle dva s tím nemají problém.
Asi si myslí, že jsme pár.
To je vtipné, že?
Ne, není. Je to nechutné.
Když jsem tě vyzvedávala ze školky, měli mě za tvou sestru.
Brát si sestru je taky nechutné.
Věk je stejně jen číslo. Dá se říct, že vypadá starší než ona.
Jedna postel!
Tohle je ostrov lásky s velkým L.
Moře je jako pohlazení.
Vzduch je afrodiziakum.
- Paní. - Děkuji.
Pane.
Noc plná vášně odplaví všechny vaše problémy.
Pokud se tedy pán předvede.
Kde budu spát?
- Prosím vás. - Ano?
Tohle vůbec neodpovídá tomu, co máte v brožuře.
Podívejte.
Kde je terasa s bazénem a výhledem na lagunu?
- A sauna? - Chápu to nedorozumění.
Je to nádhera, ale to je Villa Royale.
Je taky mnohem dražší.
Ale už tak jsem utratil majlant!
Není tu ani gauč!
- A jéje. - Omluvte ho.
Pořád je rozhozený.
- Svatba byla šokující. - To je mi jasné.
Ne, neumíte si to představit. Ještě teď z toho mám husí kůži.
Husí kůži?
Slyšels to?
Má z toho husí kůži.
Taky mám husí kůži.
Nerada ho takhle vidím.
Ale udělal, co mohl, aby byly tyhle líbánky nezapomenutelné.
Je po krk v dluzích.
Máte velké štěstí, paní Duvivierová.
- Říkejte mi Lily. - Lily.
Myslíš na to samé, Ryane?
- Když budou šťastní oni, tak i my? - Ano. Přesně tak!
Tadá!
Pojďte dál.
A teď
výhled.
Jsme tady. Villa Royale.
Je to jako výhra v loterii!
Villa Royale je all-inclusive.
Exkurze, aktivity, spa, masáže,
plná penze od našeho šéfkuchaře Vincenta.
Je vám k dispozici 24 hodin denně, aby vám poškádlil chuťové pohárky.
Vše je v ceně!
- To je úžasné. - Jste šťastní?
Ano, je moc šťastný.
Jste pro nás výjimečný pár, Lily.
Ani nevíte, jak vás obdivuju.
Většinou jsou všechny páry stejné.
Mají podobný věk,
a když ne, tak je vždy muž ten starší.
Ale vy jste výjimeční.
Proto pro vás s Ryanem děláme tuhle výjimku.
Slyšels to, miláčku?
Pane Duviviere?
Pokračujme v prohlídce, protože ložnice čeká.
Tak běžte!
Podívej na tu koupelnu.
- Tohle je svatební apartmá! - To je ale nádhera.
Počkejte. Musíme provést okvětní rituál.
Je to velmi důležité.
Ryane, prosím.
A teď prohlašuji vaše líbánky za zahájené.
Gratuluju, Lily.
Děkuji, Glorie.
Ryane, jdeme.
Tenhle krásný pár by určitě uvítal trochu soukromí.
Nemám pravdu, pane Duviviere?
- Užijte si pobyt. - Děkuju.
Moc děkujeme.
Co to děláš?
Jak to myslíš?
Myslí si, že jsme manželé!
No ano.
Co když zjistí, že jsi moje matka?
Nemusíme to říkat.
To je šílenost.
No tak! Co nás to bude stát? Budeme to prostě předstírat.
Nevidíš, že je to jako ve snu? No tak, Lucasi. Nekaz to.
Jo?
No tak, Lucasi.
Prosím tě.
No dobře.
Jsem princezna.
- Chceš se pomazlit s mámou? - To už je moc.
Jsem v nebi.
Tohle je peklo.
Ahoj, zlato!
Čekáš dlouho?
Není to skvělé?
Podíváme se na ten ostrov?
Ne, mami, ale jestli chceš, tak běž sama.
Ne. Nenechám tě tu o samotě.
Už jsi červený, Lucasi. Namaž se.
Mami!
No tak! Fajn, tak se nemaž.
Urychluje to stárnutí pleti.
Za chvíli budeme vypadat stejně staří.
- Namaž mě. - Nemůžeš být nahoře bez!
Nechci mít opálené plavky. A namaž mi záda, prosím tě.
No tak. Udělej to pro mámu.
- A taky ramena. Pořádně. - No jo.
- Říkala jsem, že i ramena. - Jo.
To stačí. Ještě níž.
Ne! Co bedra?
Dělej! Když něco děláš, tak to dělej pořádně.
Děkuju.
Za 20 minut!
Ahoj.
Za 20 minut.
Ach, naše hrdličky!
Bavíte se? Užili jste si sluníčko?
Bylo to božské.
Za 20 minut je úžasný výlet na čtyřkolkách do La Vallée des Couleurs.
Doporučuji. Je to nádhera.
- Co myslíš, zlato? - Ne, nechce se mi.
Ale no tak!
Udělejte ženě radost!
- Vyřídím to, paní. - Děkuji.
- Ty jeď. Já půjdu na pokoj. - Proč?
- Abys tam smutnil? - Mayo! Mám další pár.
- Nezapomínej, že truchlím. - Zdravím!
Dobrý den.
Pojďte sem.
Čtyřkolky jsou zábava, ale já pořádám výlety lodí.
Je to tišší, ekologičtější a stejně tak vzrušující. Co vy na to?
Chtěl bys radši na loď?
- Ne, pojedeme na čtyřkolky. - Vážně?
- Jo. - Možná jindy.
- Doufám. - Můžeme?
- Tak zatím. - Mějte se.
To je super!
No tak. Šlápni na to!
Dobrý?
Tak jo. Můžeme jít.
Chci vám ukázat vyhlídku, takže budeme pokračovat pěšky.
- Zaparkujte tady. - Tak honem!
- Vyrovnávejte váhu. - Jo.
- Nějaké otázky? - Tak.
- Žádné otázky? Teď se můžete ptát. - V pohodě.
Půjdeme společně.
Je roztomilá, že?
- Kdo? - Prosím tě!
- Koukáš po ní. - Můžeme?
Co? Jen říkám, že je hezká.
- Jsem ráda. - Mami!
- Nejsem máma. Lily. - Jdete?
Ano.
Ještě kousek. Už tam budeme.
Voilà.
- Podívejte se. - Nahoru?
Mraky se zvednou. Věřte tomu.
Klouže to.
Opatrně. Klouže to.
Máte štěstí. Je aktivní.
- Kdo? - Vaše žena.
Není to moje žena.
Urazila jsem vás? Můžete mít zralou ženu.
- Nesoudím vás. - Je to moje matka, ne manželka.
- Jdete? - Jo.
- Vzal jste si matku? - Nejsem ženatý.
Aha, ale jste na líbánkách se svou matkou?
Je to složité. Ale neříkejte mámě, že jsem vám to řekl.
Je to pro ni důležité.
Dobře.
Jsme tady.
Tohle je nejlepší místo pro fotky.
Pojď. Můžete nás vyfotit?
- Jistě. - Dám to na Instagram.
Jo?
Kamarádi budou závidět.
Super. A je to.
Děkujeme. Jste moc hodná.
Promiňte. Můžeme se vyfotit spolu?
- Taky chci, aby kámoši žárlili. - Jo.
- Vyfotíš nás, m… Lily? - Samozřejmě!
- Běžte. - Tak jo.
- Tak. - Chviličku.
Můžeme.
Vypadáte skvěle! Krása.
- Blíž k sobě. Takhle. - Jo!
A ještě trochu… Jo.
To je krása.
- Nádhera. - Super.
Poslední, ano?
- Myslím, že… - Poslední.
Tak jo, super.
- Skvělé. - Jo.
Musíme zpátky.
- Tumáš. Hele! - Super!
- Mají všichni fotku? - Skvělé.
Ne, řídím já.
- Určitě? - Jo, určitě.
A jedeme!
Mami!
Pozor, zatáčka!
Zatáčka, mami!
Ne!
Drž se!
Ne, do lesa ne!
Ne!
Pozor!
- To bylo super! - Zbláznila ses?
- Byla to sranda, ne? - Ne, to teda nebyla.
Vždycky se všeho bojíš, Lucasi!
A čí je to vina?
Jsi nezodpovědná!
- A ty suchar. - Málem jsi nás zabila.
Jste v pořádku?
To bylo super!
Jo, strašně super.
Super!
Chci ochutnat všechno.
Ten bufet je úžasný.
Nemám hlad.
No tak. Nedržíš přece hladovku. Koukej.
- Müsli. Jak to máš rád. - Nech mě na pokoji, mami.
Přestaň mi říkat „mami“, jinak nás prozradíš.
Dobrý den.
Můžeme si přisednout?
- Samozřejmě. - Jo?
Super! Chtěli jsme se s vámi seznámit, co jsme přijeli.
Jo!
Mohli bychom třeba začít tím, jak jsme se poznali.
Tak jo.
Víte, je to…
Byl jsem v době oběda ve firemní jídelně
a sebral jsem odvahu se jí zeptat,
jestli má vedle sebe místo.
- To je úžasné. - Fakt to tak bylo!
- Že, moje panterko? - Ano, moje koalko.
Slyšíš to, můj malý kosmanku?
Pamatuju si to, jako by to bylo včera, protože ten den
jsem měla kuře
s… brokolicí.
To muselo být znamení!
- To nezkoušej. - Fajn.
- A co vy? - My?
- Jak jste se poznali? - My…
My…
Je to dlouhý příběh, nechceme vás tím nudit.
Proč ne?
Vážně?
V porodnici.
V porodnici?
Je to vlastně vtipná historka.
No tak povídejte!
Byl jsem tam díky matce.
- Vaší matce? - Ano.
Zrovna se jí narodilo krásné miminko.
- Tos říkala. - Je to tak.
Vy jste kamarádka jeho matky?
Tak trochu.
Trochu? Prosím tě. Jsou si moc blízké.
Byla u mého narození.
Vážně?
Dokonce byla první, kdo mě pochoval.
- Láska na první pohled. - Přestaň!
- Ne, dělá si srandu. - Vůbec ne.
Od té doby jsme spolu.
Sblíží vás to.
To přebalování,
mazání mého zadečku, procházky v kočárku…
Ahoj, hrdličky!
- Jak se máme? - Skvěle!
Chci vás pozvat
na skvělou párovou soutěž,
která za chvíli začne u bazénu.
Půjdeme?
- Skvělé! Jdeme, zlato? - Tak jo.
Pojď.
- Tak zatím. - Mějte se. Díky.
Zatím.
Konečně nějaká aktivita.
- Vy nepůjdete? - Nevím.
No tak, Lily, kvůli mně.
Musíme té mládeži ukázat, že v rozdílu je síla.
- Co ty na to, zlato? - No tak, mami…
Teda, má milá.
- Jo. - Má milá.
No tak. Pojďte, Lily.
Jistě, půjdeme.
Určitě je porazíte.
Jdeme! Vamos, počkám na vás.
Tak, vamos?
Pravidla. Sledujte.
Musíte se od svého partnera oddělit,
aniž byste šátek pustili.
Například můžu udělat tohle…
Tak jo. Připravení?
Hudba!
Povzbuďte naše páry hudbou!
- To nejde. - Soustřeď se.
- Hele! - Je to těžké.
- Takhle ne. - No tak.
No tak, zlato. Pusu!
- Jo. Ne. - Ne.
Skvělé!
No tak. To zvládnete!
Opatrně.
- Takhle? - Počkej…
Ne, počkej…
- Musíš to provlíct. - Co to děláš?
Ne, mezi moje nohy.
Moc blízko.
Tohle je peklo. Moc se dotýkáme, vypadáme směšně.
- A zpátky nahoru. - A pod.
Dolů. Jo!
- Bravo! Máme výherce! - Co?
Dobrá práce.
Zlato? Uděláme bombu?
Byls úplně k ničemu.
Jsem naštvaná. Byli jsme blízko.
Jen ses měl víc soustředit.
Měl jsem tu být s Élodií…
Proč? Myslíš, že s ní bys měl větší šanci?
Nezáleží mi na výhře, mami.
Nezáleží ti na výhře? To je vidět.
Ani za Élodii jsi moc nebojoval.
- Prosím? - Ne, počkej.
Je to tak lepší. Nelíbila se mi.
To je novinka! Vždyť jsi ji měla ráda.
To jsem neřekla.
Ale jo! Řeklas, že ze všech mých holek je nejlepší.
- Viděls ty ostatní? - Co s nimi?
Zlato, vždycky jsi měl radši špatnou společnost než žádnou.
To je trochu tvůj problém.
Neměl jsem tě brát. Byla to chyba.
Lucasi, zkus se na to podívat z té lepší stránky.
Užili jsme si skvělý den, ne?
Proto tu jsem, abych tě rozveselila.
Ne, aby sis to užila ty.
Fajn, tak mi řekni, co mám dělat.
Nic.
Když mi pořád stojíš za zadkem, ubíjí mě to.
Dusíš mě.
Nepij vodu z kohoutku, bude ti špatně.
Přesně o tomhle mluvím. Sleduj.
Moc dobrá voda.
Piju.
A nic se nestalo.
Varovala jsem tě.
Jsi taková osina v zadku!
Nepřeháněj, Lucasi.
Víš, proč jsem se chtěl tak rychle odstěhovat?
Rychle? Bylo ti 26, zlato.
Už jsem to nechtěl poslouchat.
„Nepij tu vodu. Namaž se. Vezmi si šálu.
Žádné školní výlety Jsi hodný. Učitel tě zneužije.“
Stává se to!
„Nemůžeš jít k Hugovi, dostaneš vši. Do bazénu ne, budeš mít bradavice.“
Nechalas mi na kole balanční kolečka až do desíti!
Byls dost nešikovný.
Do všeho se pleteš. Je to nesnesitelné.
Je to normální! Jsem tvoje matka, jen tě chráním.
Není, je to nesnesitelné. Jelas se mnou i na líbánky!
Sám jsi mě požádal.
Protože mi tě bylo líto.
Fajn, chápu. Jak chceš!
Otravuju tě, jsem přítěž.
Jsem strašná matka a tvůj život byl peklo.
Jestli ti udělá dobře utápět se ve smutku, do toho.
Ale víš co? Tohle je moje první dovolená po letech.
Takže máš pravdu.
Já si to užiju.
Ahoj. To jsem já.
Co se děje? Zníš divně.
Ne, jsem v pořádku.
Jen jsem tě chtěla slyšet.
Jsem u Lucase, opravuju mu zatím pár věcí.
Vlastně jsem rád, že voláš.
Chci mu přemalovat kuchyň, veselou barvou.
Až přijede, tak…
Jak je na tom?
Měl bys to tu vidět. Je to okouzlující a on si to neužívá.
Kéž bys tu byl se mnou.
Kde?
Tady.
Micheli, posloucháš mě vůbec?
Jasně, že jo.
Kdybychom tu byli spolu, byla by to nádhera.
Krása!
- Už se zavírá. - Co?
Ten šuplík. Opravil jsem ho.
Super.
Řešení všech Lucasových problémů.
Ještě musíme vybrat tu barvu.
Barvu?
Do kuchyně, Lily.
Vnímáš mě vůbec?
Ne.
Vnímám tohle. A teď zavěsím.
Gepardí žlutá? Asi ne.
To jsem zase já, mami.
Jen jsem ti chtěl říct…
že jsem rád, že tu jsi.
Díky, Ryane.
Takový klid.
Byl to dlouhý den.
Ale už je skoro konec a můžeme jít spát.
Spát?
Jo, spát.
Spát?
Spát, ano.
- Spát. - Spát.
Jo, spát.
Podívej, pan Duvivier.
Půjdu za ním.
Spát…
Můžu?
Ano.
Jste tu sama? Manžel s vámi není?
Můj manžel je ten poslední, s kým chci teď mluvit.
Vážně je tak těžké, aby muž poslouchal?
Mně to prý jde.
Ale abych poslouchal, musela byste mluvit.
Promiňte.
Přemýšlela jsem nad tou hádkou. Ale aby to byla hádka,
museli bychom se poslouchat a dívat se na sebe.
Někdy mám pocit,
že má radši vrtačku než mě.
Tak to o hodně přichází.
Cože?
Jste velmi pohledná.
Tak jo.
Ach ne. Ne!
- Můžu ještě jeden? - Promiňte, už zavírám.
Znám jedno místo. Je to mnohem autentičtější.
- Co vy na to? - Vážně?
Ne, nejspíš bych se měla vrátit.
Teď nemůžete jít spát.
A neuškodí, aby si váš muž dělal starosti.
Ne?
Tak jo…
Ahoj!
Taky se rád koupete při měsíčku?
Jo, miluju to. Já…
Byl jsem si zaběhat
a dostal jsem chuť si zaplavat.
Dobrá volba. Řiďte se svými touhami. Nedržte se zpátky.
Jo?
Jo. Já sem ráda chodím po práci.
Můžu se uvolnit a relaxovat. To je důležité.
Super.
Jste v pořádku?
- Vypadáte napjatě. - Trochu.
Dejte mi ruce.
Co?
Poslechnu si váš tep.
- Jo? - Dobře.
Jste napjatý.
Tak jo. Mám nápad. Ukážu vám něco z jógy.
- Je to skvělé pro vyplavení stresu. - Pardon, ale…
Pomůže vám to. Věřte mi.
- Můžu se vás dotknout? - Jo.
Tak jo.
- Položím vám ruce na břicho. - Dobře.
Teď se na čtyři nadechněte a nafoukněte břicho, ano?
A až řeknu, tak všechno vypusťte.
- Co? - Tak jo, jdeme na to.
Raz, dva…
- Poslouchejte mě. Dva… - Jo.
Tři, nafouknout.
Čtyři a…
Ne, promiňte! Nemůžu. Pardon!
Omlouvám se. Pardon.
Předjel jsem jednoho z Peyronů a byl jsem první.
Páni.
Jednou se v noci objevili delfíni a plavali vedle mé lodi.
To jste měla vidět, Lily. Bylo to kouzelné.
Neuvěřitelné.
Myslím, že se mi snažili něco říct.
Vážně? A co?
„Petere,
zapomeň na slávu,
peníze a trofeje.
Zvol si svobodu. Pojď žít s námi.“
- A? - A nic.
Projel jsem cílem a sedmkrát obeplul svět.
A stejně jste skončil v pětihvězdičkovém resortu.
Ale já žiju na své lodi.
Tohle je jen zastávka.
Neodolám volání moře dlouho.
Denisi, myslíš, že tě tam nevidím? Hm?
Pojďte se mnou.
Teď?
Co tu máš, Denisi? Ukaž.
To si děláš prdel.
Dej mi to!
Vrať to!
Co?
- To bude fajn, ne? - Jo, jasně.
Už jsem dlouho nekouřila trávu.
Skvělej pocit, že?
Tráva je super. Potřebovala jsem se uvolnit.
- Miluju to. - Jo, je to super.
- Miluju to. - Jo?
Jo, miluju.
Pane Duviviere.
Můžu s vámi na chvíli mluvit?
Jistě.
- Myslíte, že jsem blbá? - Proč?
Myslíte, že nevím, co jste v tom moři dělal?
Zatímco vaše krásná žena, Lily, spí?
Ne, tak to nebylo.
Chovejte se slušně, pane Duviviere.
Copak to nechápete?
Právě jste se oženil. To jsem ještě neviděla.
To se nestydíte?
- Říkám, že… - Poslouchejte mě, pane Duviviere.
Jestli vás ještě jednou nachytám s Mayou,
řeknu to vaší ženě. Nerada bych, ale udělám to!
A zařídím, aby to tu byla noční můra.
Rozumíte?
- Ano, ale bylo to nedoro… - Rozumíte?
Naprosto.
- Glorie. - Ano?
Máme problém s toaletami.
Nějaký idiot ucpal záchod ponožkou.
- Přetéká. - To ještě chybělo.
Jste zaneprázdnění…
tak já vás nechám.
Ten chlap…
Počkat…
NOVÝ PŘÍSPĚVEK SNOVÉ RANDE
Díky, Petere.
- Bylo to skvělý. - Moc.
- Fakt skvělý. - To teda.
Jo, bylo to…
Bože, je tu tak smutno. Musíme pustit nějakou hudbu.
Jen jsem ji bezpečně dovedl.
Jo, jasně. Díky.
Víš, kolik je hodin? Mohlas zavolat, bál jsem se o tebe.
To je od tebe milý.
Chlapeček se bojí o svou maminku.
Jsi opilá.
Nejen to!
Počkej. Neříkej mi, žes hulila trávu.
Jsi horší než dítě. Běž do postele.
- Není s tebou žádná sranda. - Do postele!
Fajn.
Ale nejdřív bazén!
Co? Ne, mami! Co to děláš?
Nikdo mě neuvidí. Nemáme sousedy.
Ale já tě vidím. Běž spát!
Slyšels to? Když s tím zatřeseš…
Slyšíš? Poslouchej.
- Mami, je čas jít spát. - Slyšíš to?
Běž, mami.
Jsme tady.
- Jsem rád, že sis užila večer. - Jo.
Nechám tě o samotě a ty jdeš hned s jiným.
Promiň, ale není to jen tak někdo.
Je to skvělý kapitán.
Jmenuje se Peter, nejlepší kapitán.
A já jsem možná otravná, ale ty…
Ty jsi tak nudný.
Tak nudný.
Nejnudnější ze všech.
Není divu, že se Élodie vrátila ke svému ex.
Asi s ním byla věší sranda.
Seš nudnej.
Strašně nudnej…
Nudnej.
Sakra.
- Lucasi, kdo je ta holka? - Která?
Ta z té fotky, cos zveřejnil.
To je snad vtip.
Já se tu cítím provinile a ty jsi na druhé straně světa s nějakou cuchtou
na našich líbánkách!
Našich líbánkách?
Pardon, ale pokud vím, tak ty tady nejsi.
Ani u bazénu, ani na soukromé pláži.
Ve vířivce, ve spa. Nikde.
To je to apartmá?
Vidíš? Nedělal jsem si srandu.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Jasně.
- Proč jsi mě nechala? - Lucasi…
- Mluv. Zvládnu to. - Fakt?
- Jo. - Jsi si jistý?
- Jo. - No…
Jak bych to řekla? Jsi hodný kluk, ale je s tebou…
No prostě…
Je s tebou nuda.
Co? Netvař se tak. Je to pravda.
- Myslíš, že jsem nudný? - Jo, jsi strašně nudný.
A stejně sis mě chtěla vzít?
Jo, ale o to jde…
Zaprvé, tys na tom trval. A zadruhé,
když se Damien objevil na radnici,
uvědomila jsem si, že s tebou to bude všední život.
Že umřu nudou s poserou,
o kterého se furt musí někdo starat.
Chci divočinu a dobrodružství.
Potřebuju akci a spontánnost.
Myslím, že s tebou bych se fakt unudila.
Víš, co potřebuješ?
Mámu. Mámu, která se o tebe bude starat.
Hovno! To se teda pleteš.
Mami?
Mami!
Jdeme na to. Raz, dva, tři.
Ruce nahoru. Raz, dva…
Ahoj, zlato. Jsem tady!
Chcete se přidat k ženě?
Jo, pojď!
- Ne, dobrý. - No tak!
- Ne, díky. - Tak jo, jen tak dál.
Pět, šest, sedm…
Tak jo.
Co se děje?
Mluvil jsem s Élodií.
- Řekla mi hnusné věci. - Jo?
- A ty taky. - Já?
Řeklas mi, že jsem nudný. Šíleně nudný.
Sakra, fakt jsem to řekla.
Élodie mi řekla to samé. Ale nejhorší je, že máte obě pravdu.
Je mi hrozně.
Musíš se uvolnit, zlato.
Já vím, ale nemůžu.
Jsem smutný. Strašně.
Pomoz mi, prosím.
Tak jo, pojď. Pojď se mnou.
- Kam? - Pojď za mnou.
Něco nakoupíme. To ti udělá dobře.
Tamhle!
Podívej. Ty košile jsou super.
Hele, moc hezké.
Sluší ti to.
Zkus tuhle.
To není špatné, ne?
Ne?
Super!
Zkus se usmát.
Počkej, mám nápad.
Zůstaň tu. Vrátím se.
S Peterem.
Jo.
Uvidíš. Mně to včera moc pomohlo.
- Dobrý den. - Dobrej.
Dobrý den.
Posaďte se.
Posadit!
Počkejte tu. Nehýbat.
- Vrátím se. - Nehýbat.
Nehýbat.
Je fajn poznat i neturistická místa, ne?
Je to dobrodružství.
Co?
Dobrý den.
Pozdrav.
Dobrý den.
Tak jo.
Díky!
- Už jsem i ubalil, dáte si? - Ne, to je pro syna.
Dobrá máma!
Syn má štěstí!
Tady.
Dej si.
Do toho.
- Jo, nádech! - No tak, pomůže ti to.
Je to 100 % přírodní, takže…
- Je to síla. - Jo.
Čistá tráva.
- Uvolni se. - Čistá tráva.
Už je to lepší, viď?
Policie!
Policie! Kontrola totožnosti. Ani hnout.
Co to máte, paní?
- To je nelegální. - Vážně?
Je to nelegální.
Ukažte mi doklady!
Co?
Přestaň!
Denisi!
Jsi hodný člověk. Jako já.
Obejmi mě.
Obejmi mě, Denisi!
Čau, brácho!
Půjdete s námi, pane.
Taky chceš obejmout?
To je příjemný.
Pusť to ven.
Breč se mnou. Budeme plakat společně.
Pohyb!
Jdeme, paní.
POLICIE
Mami?
Jo?
Promiň, nevím, co mě to popadlo.
Ne, to neříkej. To já se omlouvám.
Neměla jsem tě do toho zatáhnout.
Děláš si srandu? Tohle bychom v hotelu nezažili.
Lucasi?
Jo?
- Můžu se tě na něco zeptat? - Jo.
Proč už se chceš ženit?
Nechápu.
Svatba už není tak moderní, ne?
Nemusels tak spěchat.
Chtěl jsem to, co máte vy s tátou. Je to nádhera.
Jo, může to tak vypadat.
Co to povídáš? Jste dokonalý pár, nemáte žádné problémy.
Tvůj otec mě podvedl.
- Co? S kým? - Ne.
Ne s člověkem. Podvedl náš společný život.
Když jsme se poznali, bylo to krásné.
Bral mě na motorku, projížděli jsme se, pařili jsme.
Smáli jsme se, tančili.
- Pořád jsme se milovali. - To nepotřebuju slyšet.
Pak jsme se vzali.
A pak…
to všechno postupně začalo mizet.
Chápeš?
Nakonec jsme měli jen dům, práci,
jídlo, spánek, ale taky tebe.
- Ale pořád tátu miluješ? - Samozřejmě.
Jen už tolik nemiluju ten život s ním.
Svatba s Élodií tě možná stála jmění…
Krát dva.
…ale uchránilo tě to před zklamáním.
Teď mě dobře poslouchej.
Jestli jednou najdeš tu pravou,
tajemstvím všeho
je se každý den navzájem překvapovat.
Slyšíš mě?
Každý den.
Už jste vystřízlivěl?
Jo.
Jsem naprosto střízlivý.
- Necháme to být. - Vážně?
- Ať už se to nestane. - Ne.
Díky za vyzvednutí.
Není zač.
Další aktivita začíná za deset minut.
Můžu vás zavézt zpátky až potom?
Jo, jasně.
Super!
Moc rychle?
Ne, v pohodě.
Miluju rychlost.
Super.
Dobře se rozběhněte a vyhněte se kamenům, ano?
- Připraveni skočit? - Je to nebezpečné.
Není, ale musíte být přesní.
Je to dost vysoko.
Proto je to sranda. Nepřemýšlejte a prostě skočte.
- Tohle není nic pro tebe. - Zvládnete to.
- Připraven? - Jo. Ne, nejsem si jistý.
Tak jdeme na to.
Tak skočte!
Zvládl jsem to!
Natočil to někdo?
Zvládl jsem to! To bylo úžasný!
Neuvěřitelné!
- Ten pocit ve vzduchu je… - Úžasný.
Kdo je teď posera?
- Co to je? - Co? Co se děje?
Ta věc.
- Do prdele! - Můžeš se otočit?
Máš je po celých zádech. Fuj, to je nechutné.
- Do prdele! - Nehýbej se. Sundám je.
Pálí to. Co to je? Pomoc!
Tropické pijavice. Jedovaté.
Neboj se, nehýbej se.
Moč tu bolest otupí, jako u žáhnutí medúzou.
- Co? Ne. - Má pravdu.
Je to ten nejrychlejší způsob, jinak musíš do nemocnice.
Ach ne.
Tak jo…
- Ne, já to udělám. - Vážně?
Fuj, nechutný.
Tak dlouho jsem čekala na tak krásnou dovolenou.
Snila jsem, že dobudu svět.
- Jo? - Jo.
Jednou, když mi bylo 16, utekla jsem do Španělska.
Sama?
Ne, s Williamem, to byl můj první kluk. Nebo to byl François?
Nebo možná dvojčata? Daniel a Pascal. Bylo to zhruba ve stejnou dobu.
Už nevím.
Kolik jsi měla před tátou kluků?
- Byl o mě dost zájem. - To teda.
Jo. Je toho hodně, co o mně nevíš.
To pochybuju.
Ale já o tobě vím všechno.
To taky pochybuju.
Syn nemá před matkou žádná tajemství.
Vsadíme se?
- Dám ti otázku o mně. - Fajn.
Když se spleteš nebo nebudeš vědět, piješ.
Tak jo. A když budu mít pravdu?
Piju já a ptáš se ty.
Připrav se na tu nejhorší kocovinu ve svém životě.
Začneme zlehka.
Moje první práce?
Celé léto jsi pracoval ve skladu Bruna, který byl tátův kamarád.
Moc lehké.
Jsi na řadě.
- Stejná otázka. Moje první práce? - Vždy jsi učila francouzštinu.
Vlastně jsem v 17 pracovala v palačinkové restauraci.
- Piješ. - To není fér, nebyl jsem na světě.
Mohl ses zajímat. Mohl ses zeptat.
No tak. Pij.
Už vím. Tohle neuhodneš.
Moje poprvé s holkou.
Chceš datum, nebo její jméno?
Nevíš ani jedno.
Jo, máš pravdu. To je hodně osobní.
Ale byla to Agnès, holka z naší ulice, a bylo to den po tvých 17. narozkách.
S tátou jsme šli do kina na Město strachu.
Ale tys tvrdil, že máš horečku, abys mohl zůstat doma.
- Jak jsi to zjistila? - Z tvého výrazu potom.
Usmíval ses jak měsíček na hnoji, takže jste to dělali aspoň dvakrát.
- Jsi fakt dobrá. - Jo.
- Jsi na řadě. - Mám se ptát na to samé?
No tak, nechci vědět, kdys poprvé spala s klukem.
Možná to nebyl kluk.
Ne!
Tak povídej.
- S tátou? - Ne!
- Ne, můj vlastní syn. - Co?
Neuvědomuješ si, co říkáš? Snaž se víc, tohle je směšné.
Jsi tak staromódní, Lucasi.
Už vím. Byl to François.
Ne, William.
Dvojčata?
Daniel a Pascal?
Oba najednou?
Bylo to…
Bylo to… Promiň.
- Řekni! - Piju!
Špatně! Tak pij.
Zelená.
Ani zdaleka.
Aby ti to nebylo líto.
Byla to modrá.
Já nevím.
Kdy to bylo?
Před šesti měsíci.
Našli mi v prsu malou bulku.
Proč jsi mi to neřekla?
Protože jsi byl zaneprázdněný plánováním svatby.
Už víš výsledky?
Jo. Jsem v pořádku. Falešný poplach.
- Určitě? - Jo.
Byla to cysta.
Co na to táta?
Táta…
si ani nevšiml.
Vždycky je mimo.
Lucasi.
Nikdo si toho nevšiml.
Ne, už stačí.
Už jsem tě zhulila a koukej, jak to dopadlo.
Nechci být zodpovědná i za otravu alkoholem.
Měla jsem pravdu.
Vím o tobě všechno.
A já toho o tobě moc nevím.
Přesně tak.
Vyčítáš mi to?
Ne.
Jen konstatuju.
Změní se to, mami. Slibuju.
Takže…
- Opatrně. - Jo, jsem v pohodě.
Jsem v pohodě.
- Určitě? - Kdo byl tvůj první kluk?
Nebo holka.
- Jsi si tím jistý? - Jo. Sleduj.
Mám ti pomoct?
- V pohodě. - Fakt?
Jsem v pohodě!
Takhle…
- Otoč se. - Takhle.
- Znovu. - Jo.
- Teď ty. - Já.
Hotovo!
Nezapomeňte, že dnes se na pláži koná taneční soutěž.
Hodně štěstí novomanželům. Ať vyhraje ten nejlepší pár!
Miluji tě!
Jste připravení?
Bude těžké je porazit.
Ti to určitě vyhrajou.
Ale ne, Lily.
No tak, vy je porazíte.
Nechte se unést tou hudbou.
Máme to v kapse.
Počkej, mám nápad. Vím, jak je porazíme.
Pamatuješ na tu taneční soutěž v kempu v Arcachonu?
Když bylo mistrovství?
Chtěl jsem tančit s tou Němkou z vedlejšího stanu.
Andréa.
Nutilas mě cvičit, abych udělal dojem. Pamatuješ si kroky?
Jo, asi jo. Hodně jsme to zkoušeli.
Znám je nazpaměť. To zvládneme.
- Tak mě veď. Připomeň mi to. - Jo.
- Hodíš ramenem. - Jo.
- Vlna, ruce. - Už si vzpomínám.
A pak…
Rameno!
Vlna!
Ramena.
Vlna!
Je to elektrizující!
Jsem tak šťastná. Asi s tím budu spát. Nikdy jsem nic nevyhrála.
Zítra ráno, jo?
- Šnorchlování v 10. - Jo.
Dobrou noc, mami.
Dobrou noc!
Dobrou noc, synku!
Sakra! Hej!
Už zase! Vrať se! Ne!
Vrať se sem!
Vrať se!
Opičko!
No tak.
Co s tím budeš dělat, ty blbá opice?
Ne!
V pohodě?
Už to nepálí?
Ne. A děkuju vám.
Můžeme si tykat.
Už jsme se celkem sblížili.
Čekáš hovor?
Ne…
Ta opice…
- Ty opice jsou tu divné. - Zjevně nejenom opice.
S tebou není nikdy nuda.
To slyším pořád.
Co děláš zítra? Mám volno.
Pojedu na to nejkrásnější místo.
- Chceš se přidat? - Rád.
Sakra, nemůžu. Jdu s mámou šnorchlovat.
Škoda.
Počkej, Mayo!
Nějak to vymyslím.
Jsi v pohodě?
Jo, naprosto.
To je neuvěřitelné.
- Chceš si zaplavat? - Jo!
- Pozor na ježky. - Jasně.
Já se nebojím.
- Hele, úhoř. - Ty jo!
Dobrou chuť, paní Duvivierová! Jak se máte?
Skvěle.
Nešla jste šnorchlovat?
Ne, nechtěla jsem jít sama.
Sama? Kde je váš manžel?
Tráví den s tou dívkou, co pořádá výlety.
S Mayou?
- A vy jste ho pustila? - Jistě.
To byste neměla.
Proč ne?
Řeknu vám něco, co bych neměla.
- Řeknu, ale jako bych neřekla. - Dobře.
Jednou večer jsem viděla vašeho manžela s Mayou v moři,
byli skoro nazí, stáli blízko u sebe ve zvláštní poloze. Ale ode mě to nevíte.
To je skvělá zpráva!
Skvělá zpráva?
Ano, je to hezká dívka.
- Vy nežárlíte? - Žárlit?
Aha, žárlit!
- Není to tak zlé. - Není?
Vysvětlím vám to.
My s manželem
jsme nerozluční.
Takže je důležité si navzájem dát i prostor.
Aha, chápu. Ano.
Rozumím. Vlastně je to chytré.
Věrná srdce,
ale svoboda smyslů.
Ano, chápu. Sí, sí.
Jen to rozdmýchá vaši vášeň.
Touha naroste.
A pak to bude jiskřit!
Ano.
Tak nějak.
Jste tak moderní, Lily.
To jsem nečekala.
Jste velmi otevřená, že?
Otevřená mysl i nohy,
otevřená ke sdílení…
Ryanovi se to bude líbit.
Pojď sem, Ryane. Musím ti něco říct.
To ho dostane.
Pan a paní Duvivierovi jsou
v otevřeném manželství.
Otevřeném.
„Otevřeném“.
Svobodná láska, swingers…
- Orgie! - Ne!
Ne, Glorie. Tak to není.
To jsem neřekla.
Ne, to neřekla!
Nemluv nesmysly a zpátky do práce.
- Tak dělej. - Pardon.
To nic.
Omluvte ho, paní Duvivierová.
Někdy neví, co říká, a já taky ne.
Hezký den.
Snad si užijete skvělý den.
Vy taky.
Nashle.
Ciao.
Máte krásnou loď, Petere.
Tady nejsem „Peter“.
Ale kapitán.
- Kapitáne. - Víte…
Po naší noci v baru jsem měl sen.
Vyplul jsem vstříc novým dobrodružstvím jen s oceánem a delfíny po boku…
a s vámi, Lily.
Jsem vdaná, Petere.
Proto to byl jen sen.
Jsi v pořádku?
Proč s mámou předstíráš líbánky?
Kdo měl s tebou jet?
Moje manželka.
Vlastně se měla stát mou manželkou, ale svatba se nekonala.
Co se stalo?
Nechala tě?
Ne, to já.
Ukončil jsem to,
protože byla sice hodná, ale strašně nudná.
- Tak nudná. - A stejně sis ji chtěl vzít?
Jo, ale včas jsem se probral.
Představil jsem si náš život a věděl jsem, že to nechci.
Jo, protože ty potřebuješ
něco nečekaného a divokého.
Přesně. Život má být vzrušující.
Jako teď?
Jako teď.
Jsi v pohodě? Co se děje?
- Jo, nic. - Chceš přestat?
To ne.
- Vidíš je? - Ne.
Žádné delfíny nevidím.
Většinou jsou tamhle u těch skal.
Vidíš je?
V tuhle dobu většinou dovádějí.
- Je to krásná podívaná. - Rozhodně dovádějí.
- Ukaž. - Pozdě. Už jsou pryč.
- Neříkals něco o šampaňském? - Jistě.
To je Peterova loď.
Peterova?
Určitě tou svou lodí oblbuje další turistku.
Jo! Bingo!
Podívej se.
Jo, už vidím.
To je dobré šampaňské.
Je tam ještě. Nabídni si.
No teda!
Ty vole!
Mami?
Co?
To je moje máma!
Uklidni se. Taky se může bavit.
Ne!
Díky.
Lucasi? Co tu děláš?
Ty parchante! Debile!
- Lucasi! Zbláznil ses? - Kurva!
- Zbláznil ses? - Co to do něj vjelo?
Nech toho! A ty by ses měla stydět!
O čem to mluvíš?
S Mayou jsme vás viděli. Jak jsi s ním mohla šukat?
Co?
Nic nebylo…
- Sklapni, nebo chceš ještě? - Přestaň.
Nevím, cos viděl, ale to je blbost.
Blbost? Bude mi trvat roky, než to z hlavy vymažu.
- Co? - Moje matka…
Matka?
Jo! A můj otec na ni čeká ve Francii!
To je tvůj syn?
Jo. Je to složité.
Nechala ho ve svatební den, byl smutný.
Tak jsem jela já.
Jenom ses chtěla vyspat s prvním, koho potkáš.
Tak poslouchej.
Jestli jsem pro jednou potkala muže, který má o mě zájem
a cítím se s ním víc naživu
než se svým lhostejným mužem a synem bez špetky úcty,
neznamená to, že s ním spím.
I když skoro lituju, že jsem to neudělala.
Můj život se točí jen kolem tebe.
Je ti 31 a pořád ti peru ponožky, kalhoty, řeším tvoje problémy.
Když jsi smutný, snažím se tě utěšit.
A co dostanu na oplátku? Nic.
Jen výčitky.
A pro jednou,
když můžu dát sebe na první místo, se objevíš ty
a všechno zničíš.
Lily. Ty blbečku.
Lily.
Nikdy mě neuhodila.
Zasloužil sis to, nemyslíš?
Co kdybych se nevrátil?
Nic mě tam nečeká.
Byli bychom tu šťastní.
Jo. Koupili bychom si chajdu na pláži, měli pár dětí.
Pořídili si psa.
Jo! A ty bys dál mohla dělat výlety
a já bych začal někde učit.
Řekni, že to nemyslíš vážně.
Nechal jsem se unést, co?
Jednou jsme měli sex.
Ale byl dobrý, ne?
Jo, to byl. Byl skvělý.
Ale nejsme kvůli tomu hned pár.
Řešením rozchodu nemusí být nový vztah.
Možná je to šance, abys byl sám a trochu se zamyslel.
Bojím se samoty.
Má to své výhody.
Měl bys to zkusit.
Jdu hledat mušle, ať máš čas přemýšlet.
- Prosím? - Ahoj, Lucasi. Kde je tvoje matka?
- Nevím. Asi spí. - Je v pořádku?
Volala mi ve tři ráno.
Myslel jsem, že vybrala barvu.
Barvu? Jakou barvu?
Byla rozrušená a zavěsila mi.
Ráno mi nechala nějaký nesouvislý vzkaz,
povídala něco o oceánu, lodích a delfínech.
- Počkej. - A o Peterovi.
Kdo je ten Peter?
- Počkej, podívám se k ní. - Dobře.
Peter…
Dáš mi ji?
- Mami? - Lucasi?
Lucasi!
To neudělala. Ne.
Co neudělala?
Je pryč.
Nemáte se za dva dny vrátit?
Ne, je pryč už navždy.
A je to tvoje vina.
Ale já jsem nic neudělal.
Udělal. Podvedls ji.
Kdybys věděl, jak dlouho…
Ne! Tak to nemyslím! Řekla mi o tom, jak jste se poznali.
Překvapovals ji, rozesmával, ale pak ses změnil.
Takový je život, Lucasi.
Taky není zrovna nejvtipnější.
Fakt? Protože tady, starouši, si užívá života naplno.
To je dobře, jsem rád.
Fakt jsi tak zaslepený? Ztrácíš ji.
Nudí se, protože jsi nudný.
Jsi tak nudný!
Neuvěřitelně nudný.
Snad ještě není pozdě.
Jestli se vrátí, tak se snaž.
A pořádně. Jasné?
Můžeš si dát věci sem.
Jsem moc rád.
Tak jo, rychlá instruktáž, než vyrazíme.
Mám tu několik základních pravidel,
díky kterým je život na lodi snazší.
Dobře, Petere.
Promiň. Kapitáne.
Pravidlo č. 1: Záchod se používá jen v nouzových případech.
Vyčůrat se můžeš přes palubu.
A na velkou skočíš do moře.
Pravidlo č. 2: Pitnou vodou se neplýtvá.
Žádný sprcháč, šampón a podobně. Žijeme v souladu s přírodou.
A to nejdůležitější, jen jeden člověk určuje pravidla. Kdo?
Kapitán.
Takže ty.
Vždycky ho poslouchej.
Tak jo. Můžeme vyplout?
- Kde je? - Do prdele! Co to děláš?
- Kde je? - Kdo?
Kde je moje matka?
Mami? Pojď sem. Táta i já se změníme, slibuju.
- To je tvoje opice? - Jo. Jediná, co mě neopustí.
Jmenuje se Gizmo.
Kde je moje matka?
Rozmyslela si to.
Ale nevím proč.
Tvoje máma je úžasná žena.
Než ji začneš obviňovat, zamysli se, jestli jsi dobrý syn.
Sedni si.
Odvezu tě zpátky.
Pane! Kde jste byl? Všude jsme vás hledali. Je pozdě.
- Vaše žena už tu je. - Kde?
Nejdřív se převlečte. Pojďte za mnou, prosím.
Do čeho? Jak to myslíte?
Tady! Zastavte tady!
Tak jo.
Počkat. Co to má být?
Překvapení, pane Duviviere.
Vezmete si svou ženu znovu podle Mauricijských tradic.
- Co? - Ano. Vamos.
Agatho, Raphaëli, přejete si spojit své duše navždy?
- Ano. - Skvělé.
Pojďte, Lily. Postavte se tam.
- Běžte. - Další pár, prosím.
Gratuluji.
- Běžte. - Tak.
Lily a Lucas.
Přejete si obnovit svůj manželský slib
a spojit své duše navždy?
Ne, nemůžeš říct ano!
- Mami, to je směšné. - Mami?
To je taková naše hra.
- To… - Protože jsem její syn.
Její syn?
- Cože? - Jsem její syn.
Její syn, který jí nikdy nepoděkoval.
Omlouvám se, mami.
Že jsem tě viděl jako mámu, ne jako ženu.
Že jsem se neptal, jak se máš.
Že jsem nevěděl, co chceš nebo jestli jsi šťastná.
Promiň, že jsem byl sobecký.
Donedávna jsem nevěděl, co má ráda a po čem touží.
Nikdy jsem se nestaral.
Ale ona tu pro mě byla vždycky.
A vždycky bude.
Ano.
Takže ne, není to moje žena.
Je to moje máma.
Nikdy jsem ti to neřekl,
ale mám tě moc rád.
Bravo!
Drahoušku.
To je dojemné!
Nemůžu uvěřit, že zítra odlítáme.
Já taky ne.
Fakt jsi s ním chtěla odjet?
Jsem nějaká červená. Asi jsem se zase spálila.
Mám tě namazat?
Ty jsi ale hodný syn!
Můžu, pane?
Jaká krásná pleť.
Micheli?
- Co tu děláš? - Jsi tak opálená.
Byla by škoda o to přijít.
- Můžu ti ji ukrást? - Ne.
Počkej, vysvětli to.
Nemůžeš tu zůstat, protože za hodinu nás čeká pilot.
- Co? - Beru tvou matku do Rodriguese.
Prý je tam krásně.
Je čas na naše líbánky, nemyslíš?
Dvoje líbánky za sebou? To se jen tak někomu nepovede.
Zvládneš to o samotě?
Musím se to naučit.
To je můj kluk.
Jsi skvělý.
Tak? Její skutečný manžel se vrátil?
Jo.
Není špatný.
Jako že má styl.
- Jo. - Jo.
Přidáš se?
Chybí mi na výlet na kajacích asistent.
- Vezmeš to za něj? - Moc rád.
Kajak? Trochu nuda, ne?
Zítra odjíždím. Co třeba BASE jumping nebo bungee?
Plavání se žraloky?
Znáš mě. Jsem divokej.
Překlad titulků: Beata Krenželoková