MILANO 29. PROSINCA 1985.
Pravosudni sustav u ovoj zemlji teško je i duboko bolestan
i zahtijevamo promjene!
Želimo da pravda bude pravedna!
Pravda mora biti pravedna!
Dostojna pravedne države!
Primjereno civiliziranoj i demokratskoj zemlji!
Pravda mora biti pravedna!
Enzo je održao obećanje,
nije nas razočarao, nije pobjegao.
Obećao je da će se predati i to je učinio.
On je radikalni borac.
Imao je priliku pobjeći u inozemstvo
nakon sramotne osude, kako bi se zaštitio.
Nitko mu ne bi zamjerio. Ali nije.
Čekat će ovdje, u Milanu, u kućnom pritvoru,
žalbeni postupak.
Enzo! Enzo!
Dragi prijatelji, bit ću kratak.
Posljednjih tjedana podnio sam ostavku na mjesto u Europskom parlamentu,
odrekavši se imuniteta.
Učinio sam to kako bismo počeli graditi zemlju ozbiljnih ljudi
koji govore ono što rade i rade ono što govore.
Italija je puna slijepaca koji se prave da vide.
Ali u mojem slučaju, kako Marco kaže,
nisu htjeli vidjeti.
Bojali su se da bi priznavanje moje nevinosti
moglo ugroziti vjerodostojnost
njihova udara na "Camorru".
Bojali su se da su pogriješili.
Zar ne može sudac pogriješiti i potom priznati pogrešku?
Ali ja, kriv samo zato što sam nevin,
ja se ne bojim.
I izazivam ih,
predajući dobrovoljno svoje tijelo
državnim vlastima.
Bravo, Enzo!
Enzo! Enzo! Enzo!
Enzo, najbolji si!
Ti si naš heroj!
Hoćemo li se vidjeti kasnije? -Hoćemo.
Trebam li staviti lisice? -Nije potrebno, poštovani.
PORTOBELLO ŠESTA EPIZODA
Nesreća izgleda još ozbiljnije
u nuklearnoj elektrani "Černobil", u Ukrajini.
Nemamo puno informacija o katastrofi koja je prouzrokovala dosta žrtava.
Prema "TASS-u", dvije su osobe poginule.
Postoji zabrinutost zbog radioaktivnog oblaka nad sjevernom Europom.
U Veneciji sastaju se ministri vanjskih poslova i obrane
zapadnoeuropskih zemalja.
Razoružanje i međunarodni terorizam u središtu su rasprave.
29. TRAVNJA 1986.
Hladni val pri kraju je...
Ni riječi o žalbenom postupku.
Budimo realni, slučaj Tortora više nije zanimljiv.
Trenutno sam samo talijanski građanin
osuđen na 10 godina zatvora i kaznu od 50 milijuna lira
sa zabranom obnašanja javnih funkcija.
Uvijek je tamo.
Što?
Moja osuda.
Marmo je ovdje.
Dobro jutro. Sve O. K.?
Dobar dan. Dobar dan.
Dakle, tebi su dali Tortorin slučaj.
Jesi li vidio dokumentaciju?
Hrpetina toga. Veseliš se, zar ne?
Nisam stigao ništa još pogledati.
Jučer su mi dodijelili slučaj.
Stavili su suđenje tijekom Svjetskoga nogometnog prvenstva.
Nadam se da ćete prije završiti. To je samo žalba.
Ako nas puste da nastavimo.
Tortorina obrana tražila je da se suđenje prebaci u Milano.
Sumnjaju u teritorijalnu stručnost.
Ali mislim da ne vjeruju nama.
Potez očajnika koji ih neće nikamo odvesti.
Ova žalba ostaje gdje jest.
A što ti misliš?
Pregledat ću ovu gomilu materijala. Moramo biti čisti kao suza.
Michele, radikali su me htjeli mrtvog.
Skoro su mi dodijelili zaštitarsku pratnju.
Ovo je opasna situacija, samo da te uputim.
Ali sad se sve smirilo, zar ne?
Hvala Bogu.
Sretno. Dobar tek i nastavak nedjelje.
Bok.
SUDAC
NAPULJ, CASTELCAPUANO SUDSKI ARHIV
Mačka. -Za miševe.
Evo svi dokumenti sa suđenja.
Kako su organizirani?
Kako? Po pokajnicima.
Sve što je Barra rekao.
Sve što je Pandico rekao.
Sve što je Melluso rekao,
Imperatrice,
Sanfilippo,
Villa i tako dalje.
Puno je pokajnika.
Svjedočenja nisu kronološki poredana? -Ne koliko ja znam.
To se mora popraviti.
Stvarno želite organizirati sve ovo?
Počnimo.
Korak po korak.
ISPITIVANJA POLICIJSKA POSTAJA "PASTRENGO"
Tko je? -Sudac Morello.
NAPULJ POLICIJSKA POSTAJA "PASTRENGO"
Dobra večer, g. suče.
Ovdje smo držali pokajnike i odmetnute članove.
Svi u zasebnim ćelijama? -Da. Samo su u jednoj bila četvorica.
Pokajnika je bilo puno, stalni priljev.
Mi i sudci nismo bili spremni na to. Nešto sasvim novo.
Ozbiljni kriminalci, pritvoreni zbog višestrukih ubojstava.
Jesu li mogli razgovarati međusobno?
Ovo je policijska postaja, ne zatvor,
prilagodili smo je potrebama.
U kojoj je ćeliji bio Pandico? -Ovoj.
Jesu li ćelije uvijek bile otvorene? -Jesu tijekom dana.
Ovo je soba s TV-om.
Ovdje bi s policajcima gledali utakmice Napulja.
Ili "Sanremo",
božićnu misu, čudo krvi svetog Januarija.
Surađivali su, pa smo morali biti dobri prema njima.
Tad nije bilo ustupaka ili smanjenja kazni,
ali imali su neke povlastice.
Željeli su zaštitu, udobnost.
Jednom, prije unakrsnog ispitivanja,
tip koji je ubio poznatoga gangstera Turatella...
Pasquale Barra. -Tražio je i dobio šampanjac.
Slijedite me.
Ovo je soba u koju je Tortora stigao na nosilima,
u veljači 1984.
U redu. -Upravo ovdje.
Govorili ste o hrani i šampanjcu.
Pokajnici su htjeli fino jesti,
pa je zapovjednik nazvao Ministarstvo
i rekao im da nemamo novaca za sve njihove želje.
Di Pietro je odlučio iz vlastitog džepa dati novac.
Zatim je, kad je predistraga završila,
zatražio povrat novca od ministarstva,
ali odbili su ga bez okolišanja
jer to nije bilo odobreno.
Italija je uvijek takva: Tko je dao, dao je,
tko je dobio, dobio je...
Ali dogodilo se neviđeno čudo.
Članovi "Camorre" počeli su priznavati, puno njih,
pa su nam dopustili da budemo popustljiviji.
Dakle, u teoriji, ali zapravo i u stvarnosti,
svi ti pokajnici i odmetnuti članovi
mogli su se dogovarati oko toga što će reći sudcima
i mogli su planirati.
Ne znam, ali sigurno je da su imali određenu slobodu.
Slobodu?
Jedino nisu tražili izlazak po sladoled
ili šetnju po svježem zraku.
Naravno, u blizini.
Ako su bili sretni, bili su voljni surađivati.
To je prirodno, zar ne? To je bio cilj.
Slobodno?
Morello nije ovdje?
Ne, radi od doma.
Što je ovo?
Kronološko svjedočenje pokajnika.
Što su rekli, kad i gdje.
Čemu to? -Za žalbeni postupak.
Sudac želi krenuti ispočetka,
od izjava pod zakletvom, unakrsnih ispitivanja, svjedočenja, sve.
Opet smo na početku.
Natrag u sudnicu?
Već smo imali suđenje.
Protivno je procedurama.
Ne može to napraviti.
Ja sam samo službenik, ne ubijajte glasnika.
10. LIPNJA 1986. ŽALBENI POSTUPAK
UNAKRSNO ISPITIVANJE PANDICO - BARBARO
G. Barbaro, Giovanni Pandico izjavio je
da je djelovao kao posrednik između vas i Enza Tortore,
tijekom vašega zajedničkog pritvora,
kako bi posredovao u dogovoru oko droge.
Kakvu dogovoru oko droge?
Slavni ubrusi,
koji su, po tvrdnjama g. Pandica,
označavali pošiljke droge.
Ne, to je laž.
Ispričavam se.
Fotografiraju gđu Nadiju Marzano i Renata Vallanzasca.
Mislim da je to zabranjeno.
Udaljite fotografa.
Nastavite.
To je laž.
Ovaj čovjek, časni sudče, laže svjesno dok laže.
On je utjelovljenje laži.
Ja govorim istinu, on je taj koji laže,
ne iz zlobe,
nego zato što...
Zato što je lud.
Ja sam izradio te ubruse vlastitim rukama,
ispred tebe, jer si bio opsjednut Tortorom.
Časni sudče, mrzio ga je,
bio je baš ljuboš.
Oprostite, što znači ljuboš?
Ljuboš.
Objasnite sudcu.
Bio je ljubomoran, zavidan.
Jedan dan bio mu je prijatelj, drugi dan neprijatelj.
Tvrdio je da komuniciraju mislima.
Spominjao je telepatiju i te neke čudne stvari.
Govorio je da njih dvojica mogu komunicirati na daljinu
i takve neke stvari.
Razumijem.
Ali, vratimo se na te ubruse...
Jeste li ih ili niste poslali Tortori?
Jesam i Tortora mi je odgovorio.
Neki su rekli da je to iznuda,
ali RAI me obeštetio, postoji čak i račun.
Jasno je kao dan, časni sudče, morali su održavati privid normalnog.
Ali iza tog privida, krije se drukčija istina
i ponavljam je tisućiti put.
Dostavio si nekoliko pošiljki droge Tortori.
A kad to? Ja nisam ni član "Camorre".
Tamo 70-ih i 80-ih.
To je laž! -Naravno da jest.
Tijekom tog razdoblja, pritvorenik je bio u zatvoru.
Štoviše, tražimo od g. Barbara da nam kaže
otkad dokad je bio zatvoren u "Porto Azzurru".
Prigovor! Odvjetnik utječe na svjedoka.
GLAVNI DRŽAVNI ODVJETNIK
Kakve to veze ima?
Moramo gledati suštinu, a ne oblik zakona,
ljudsku istinu ove bolne priče.
Beskorisna brbljanja. -Hvala na lekciji, profesore.
Neka svjedok nastavi, hvala.
U zatvoru "Porto Azzurro" bio sam od 1972. do 1981. g.
Kako sam mogao dostavljati drogu ako sam bio u zatvoru?
Nisam mogao dostavljati ništa nikome.
Neka uđe u zapisnik.
Bravo, odvjetniče.
Sve su proučili. Ponašaju se kao sveznalice.
Nesposoban si.
Dostavljao si drogu Tortori tijekom kućnog pritvora.
Kako? Uvijek sam imao pratnju tijekom kućnog pritvora.
Ti si lažljivac.
Sposoban je izmisliti bilo što.
Lažljivče!
Oženjen je za laži,
dok ja grlim istinu, opće dobro i pravdu.
Sjediš ovdje, ali nisi s nama, ne postojiš.
Ti si lud!
Čujete li ga?
Što to govoriš?
Tvoje biće ne postoji, nestalo je.
Ali ovdje sam!
Ti si lud! Ludi lažljivac!
Ne postojiš ovdje. -Kakav luđak.
Čujete li ga? -Imaš 30 sekundi autonomije.
DIJAGNOZA: Ispitanik pokazuje kliničku sliku
koja odgovara šizofreniji.
Tendencije prema patološkom laganju i progoniteljske manije.
Iskrivljena percepcija stvarnosti.
Šizofrenija.
Paranoja.
Patološko laganje.
Ovdje ne piše da moj ima pravo na status osobe s invaliditetom.
19. LIPNJA 1970.
Vaš sin ima 30 godina, mora pronaći posao.
Ali nije zdrav.
Što mu je? -Ne može ustati ujutro.
Odgoj i demokracija. Nakon 15 minuta, red je na sljedeću osobu.
Ispričavam se, gđo.
Kako vam mogu pomoći?
Giovanni Pandico. Treba mi nova kopija rodnog lista.
Već imate kopiju. Što će vam još jedna?
Ova je zgužvana.
Ovdje je zgužvano.
Koliko ću čekati?
Sljedeći.
Nesposobnost, neurednost,
ova dosadna arogancija... Znate, po meni je dosada...
Gđo Marzano, tražili ste ponovno svjedočenje.
Što nam želite reći?
Ono što nisam mogla reći na prethodnom suđenju.
Zašto niste mogli? Odjednom ste se sjetili?
Bilo me strah i ponašala sam se kao luđakinja.
Ali uvijek upali. Nitko ne razumije ništa o ludilu.
Ne, ti stvarno jesi luda!
Tišina!
Časni sudče, ako je ova žena psihopat...
Barra, tišina!
Trebalo bi je zatvoriti. -Tišina!
Zatvoriti u ludnicu.
Što je ovo? -Tišina.
Koga i čega ste se bojali?
Pasquale Barra...
Prijetio mi je i zabranio mi je da mu proturječim.
Morala sam reći ono što mi je on rekao da kažem,
inače bi me ubio.
Njemu je ubijanje šala.
Jedno ubojstvo manje ili više.
Ubiti čovjeka isto mu je...
Što i zgaziti žohara.
Crnog, časni sudče.
Ne prekidajte.
Osim toga, svi su žohari crni.
Hoću reći, da ih ne pobrkamo s drugim bubama.
Upravo sam pročitao "Zlatni kukac", Edgara Allana Poea,
posebno djelo.
Pandico, dosta je! -Pokoravam se, časni sudče.
Policajče, stvarno dobra knjiga. Preporučam je.
Dakle, gđo Marzano?
Dakle...
Enzo Tortora nije iniciran u mojem stanu.
1978. g. bila sam u Madesimu sa svojim sinom
koji nije imao niti godinu dana.
Postoji ugovor o najmu za moj stan u Milanu
koji datira od 1979.
Dakle, stan nije bio gotov.
Nije bio useljiv.
Dakle, nije bilo nikakve inicijacije?
U mojem stanu ne.
Zapisničaru, jeste li to zapisali?
Opsjednuti ste mišlju da zapisnik ne tipka ništa.
Da, jer se tijekom prvog suđenja često događalo.
Pod izlikom da je gospođa bila zbunjena.
Još jedna lekcija profesora.
Gđo, pri punoj svijesti, potvrđujete li ono što je dosad rečeno?
Da.
Sve potvrđujem.
Hvala, slobodni ste.
Draga, postupila si ispravno.
Nemoj se bojati.
Zlobna kujo.
Kako je mali? Odrastao je?
Je li zgodan na tebe?
Bravo, Nadia.
Časni sudče, jasno je kamo ovo vodi.
Progone doušnike
umjesto optuženika.
Čuli ste puno ljudi
koji su se povukli ili promijenili priču u Tortorinu korist.
Znate li zašto?
Zato što se boje.
I sa mnom su pokušali.
Rekli su mi da povučem optužbe protiv Tortore.
Ali unatoč pritiscima,
ovdje sam i potvrđujem sve što sam dosad rekao.
Posebno to da je Enzo Tortora radio za šefa mafije Francisa Turatella.
Budući da nemam što izgubiti, krenut ću ispočetka.
To je pravi čovjek!
Tišina!
Tišina u ćelijama!
Mir!
Melluso je heroj, zaslužuje poštovanje!
Tišina!
Nepismeni junak.
Optuženik Vallanzasca zatražio je suočavanje s vama.
Pristajete li?
Kako god kažete.
Ali ne znam što on želi.
Želim pokazati da si lažljivac.
Ne bojim ga se.
Dovedite Vallanzascu.
Da čujemo kako me nasilni ubojica,
pljačkaš banaka i otmičar opravdava.
Da čujemo zašto. -To je čar prijenosa uživo.
Smeće jedno!
Ubit ću te!
To nije obećanje. Stvarno ću te ubiti.
Je li ti to jasno, Renatiću?
Jebi se.
Ti si uhljeb!
Nije li te sram što si s ova četiri "Camorrina" govna?
Ma idi se šepuriti tamo, kretenu.
Renato, misli na svoju mamu. -Gledaj svoja posla.
Kakve lijepe plave oči imaš.
Ili su svijetloplave?
Tako si zgodan, Renato. Kao princ od Francuske.
Baš si zgodan. -Uništi ga.
Što bilo g. Vallanzasca?
Ništa.
Htjeli su razgovarati sa mnom.
Razgovarajte s nama.
Kao prvo, ja nemam nikakve veze s "Camorrom",
uvukli su me u to.
Na primjer, ovaj čovjek ovdje.
Prvo kaže da sam član "NCO-a", onda da mu je Turatello davao drogu
da je da Tortori kako bi je on raspačavao. Sve laži.
Melluso nije poznavao Turatella.
Samo govoriš bez pokrića! Postoji fotografija na kojoj su zajedno.
Tišina!
Gianni. -Renato.
Reci mi kad si navodno upoznao Turatella?
Sad se ne mogu sjetiti kad točno.
Nisam te pitao točan dan. -Ne sjećam se.
Ne pretvaraj se u Tortoru koji me pitao boju čarapa i kravate...
Ne okolišaj.
Ne ponašaj se prema meni kao prema Tortori, jer nisam on.
Sad ću ti nabiti mrkvu u guzicu pred svima!
G. Vallanzasca, pristojno se ponašajte. Niste na tržnici.
Gianni,
nemaš pojma o drogi u Milanu.
U Milanu bio si sitni lopov, pljačkaš starica,
svodnik mladih cura
koje si prisiljavao da rade na periferiji grada.
Ti si samo sitni prevarant.
Zavodnik Gianni. Gianni cha-cha-cha.
Što želiš od mene, Renato?
Turatello je imao tetovažu. -Tetovažu?
Na lijevoj ruci.
Što je bilo na tetovaži?
Ovo je tvoj as iz rukava? Tetovaža?
Da.
Kakvu je tetovažu imao?
Ne sjećaš se?
Pomoći ću ti.
Radi se o životinji.
Tetovirao se u maloljetničkom pritvoru.
Prijeđi na stvar, za Boga milog. -Reci mi što je imao tetovirano?
Pusti me da odgovorim, ne upadaj u riječ.
Ni ti nisi znao ništa o tetovaži...
Što je imao tetovirano? Ne gubi mi vrijeme, jebote!
Pitao sam te nešto!
Što je imao tetovirano?
Nisam primijetio tetovažu.
Zapravo, stavite u zapisnik da je nikad nisam vidio.
Eto, gotovo.
Tetovaža, ovoliko velika na lijevoj ruci
a on je nikad nije vidio!
Znate li zašto?
Zato što je Turatello takve kao ti držao na distanci.
Nisi mu se smio obratiti.
To nije istina!
Pazi, sad će doći mrkvica.
Časni suče, Turatello je imao djevojku.
Tko je ona bila?
Kako se zvala?
Je li bila visoka, niska, plavuša, crnka?
Kakva je bila?
Rekao si da si ga dobro poznavao, zar ne? Opiši je.
Istina je da kurca ne znaš.
Znam ja što želiš postići.
Radiš ovo kako bi branio Tortoru.
Jebe mi se za Tortoru!
Ovo ti je postalo moralno pitanje, prihvatio si tu misiju.
Časni sudče. -Da.
Melluso je upravo rekao da je pomaganje Tortori moralno pitanje,
stvar principa, principa pravde.
Ovo je dobrovoljno priznanje.
Priznanje, istina.
Hvala Melluso, što ste se izlajali.
To sam rekao?
Renato Vallanzasca, iz ljubavi prema istini,
i zato što ne može podnijeti da nevin čovjek završi u zatvoru,
svjedočio je protiv lažnog optužitelja
i javno ga osramotio.
Ali upravo je rekao da ga boli briga za Tortoru.
Doslovno da ga boli kurac.
Nemam komentara.
Ni on nije poznavao Turatella.
Glup si.
Časni sudče...
ZAVRŠNA RIJEČ TUŽITELJSTVA
Obrana tvrdi da je Pandico lud i nepouzdan.
Luda osoba nepouzdana je,
ali nije kazneno odgovorna.
Pandico se nikad nije pozvao na tu rupu u zakonu,
priznao je svoju krivnju.
Tim priznanjem pogoršao je vlastitu situaciju.
Pandico se nikad nije pokušao izvući na dijagnozu.
Ali sve i da je lud,
ludilo nije trajno stanje.
Mijenja se, promjenjivo je.
Moram priznati da svi mi u sebi nosimo dozu ludosti,
koju srećom, možemo kontrolirati.
To je razlika.
Pandico je možda bio lud,
ali danas moramo priznati da se promijenio.
On je razborit i nikad ne proturječi samom sebi,
a oni koji lažu prije ili poslije izlanu se.
Giovanni Pandico nikad sebi nije proturječio.
Paranoja? Povijest je puna paranoičnih genija.
Upravo tako...
Poput Torquata Tassa, toplo preporučam njegova djela,
ili velikoga napuljskog kipara Vincenza Gemita,
koji se dobrovoljno javio za umobolnicu.
Sve veliki umjetnici.
Možda ste i vi, državni odvjetniče, pomalo paranoični.
Naravno.
I sebe mogu dodati na popis.
Pandico, ne prekidajte ga.
Ispričavam se, nisam si mogao pomoći.
A Melluso?
Ludost nije njegov problem.
Ili mu vjerujete ili ne.
Tako je.
Činjenica da se ne sjeća detalja susreta s Tortorom
ili Turatellova privatnog života...
Daje težinu njegovim riječima
jer da laže, bio bi bolje pripremljen
i znao bi detalje koje javnost voli.
A također i sudci.
I sedam doušnika i dalje potvrđuje njegove tvrdnje.
Časni sudče i poroto,
Enzo Tortora
nije zlokobni prodavač smrti,
ovo je bitna stvar koju želim navesti.
On je samo sporedni igrač u "Camorri",
za što ću mu priznati ovu važnu olakotnu okolnost.
Ali Tortora je također, bez uvrede,
lažljivac.
Laganje mu je u prirodi.
Tortora je dijete koje se tijekom ljetnih praznika
pravio da je vidio Gospu
kako bi produžio praznike, dokazujući...
Maštu
i drsku odlučnost
koju i danas vidim u Tortori.
S druge strane, laganje je bilo potrebno
da bi održao svoj status poznate osobe, koji je nedvojbeno stekao trudom.
Morao je,
kako bi odigrao ulogu,
imati kemijsku potporu.
Stoga bih ga opisao više kao strastvenog korisnika.
"Šmrkao je kao lud!" To piše u zapisniku.
Ali ne kao dilera drogom.
Završite, molim.
Zahtijevam,
ne da ga oslobodite,
jer njegovo oslobađanje
značilo bi da ne vjerujete Pandicu, Mellusi i Barri.
Već
da oslobodite sve optuženike!
Časni sudče, oslobodite sve ili nikoga!
Zakoni moraju biti jednaki za sve.
Nemate izbora.
Tako se radi. Bravo!
Bok.
Bok, Tullio.
Prošlog tjedna, u Modeni, konzumacija širokolisnog povrća
bila je 70 % niža od uobičajenog.
Nuklearna elektrana Černobil ima četiri reaktora,
svaki s kapacitetom od 1000 megavata električne energije...
Ne smeta ti?
Ne.
Kako ide?
Završili smo, sad je red na nama.
I?
Tortora je nevin.
Zar nisi i ti vjerovao da je "Camorrin" član?
Barra se kaje i ne spominje Tortoru.
Pandico se kaje i ne spominje Tortoru.
Spominje ga tek nakon što mu tužiteljstvo pokaže
Tortorino ime u rokovniku Pucine djevojke,
a nije niti pisalo Tortora, već Tortona,
uz telefonski broj.
Ne podudara se.
Tek nakon što je vidio rokovnik,
Pandico priznaje da je Tortora član "Camorre".
Barra ga slijedi, ali tek nakon svojeg 18. ispitivanja.
Od tamo kreće lavina priznanja i pokajanja,
sve čiste izmišljotine.
I zapravo, niti jedna optužba nije opstala na sudu,
a svi dokazi srušeni su.
Stvar je u tome da su gotovo svi sudci
u napuljskome sudskom sustavu, uključujući mene,
vjerovali tim kriminalcima koji su lagali bez imalo srama,
ne sumnjajući ni najmanje
u njihovo navodno pokajanje.
Sudci su toliko naviknuti na šutnju,
da ne dobiju niti riječ,
i onda kad ubojica iz "Camorre",
ne tražeći ništa zauzvrat,
prizna, da imena i prepriča činjenice,
sudci gledaju na to kao na čudo.
Možeš li vjerovati?
Zapisano i potpisano priznanje
svjedoka suurotnika?
Uz njega i puno drugih.
Onda provjera činjenica postaje potpuno beskorisna.
Vjerujem ti!
To je čin povjerenja, olakšanje!
Ako je Tortora nevin, onda treba biti oslobođen.
Hoćeš li to reći u zatvorenoj vijećnici?
12. RUJNA 1986.
Završne su riječi gotove. -Završili smo.
Ako itko iz tužiteljstva,
od odvjetnika ili optuženika želi nešto reći,
može to učiniti sad, prije nego što se povučemo na vijećanje.
Ja želim.
Slušamo.
Zapisuje se? -Da.
Ne provociraj ih.
Ego sudaca nema granica.
I bez prodika.
G. Državni odvjetniče,
jedna stvar posebno me pogodila na ovome zadnjem suđenju.
A to je najnovija transformacija koju sam doživio zahvaljujući vama.
Više nisam cinični trgovac smrću,
već sam sad kukavica, naivčina,
koja se dala prevariti jer mu je ponestalo novca.
Da razjasnimo nešto.
Da sam zaista, u trenutku slabosti, trgovao drogom,
štoviše kilogramima droge kao što je rečeno,
ne bih se smatrao kukavicom
nego kriminalcem.
I zato ne tražim smanjenje kazne.
Ako utvrdite da sam kriv,
osudite me na 30 godina.
G. Državni odvjetniče, vidim da ste kopali
po jeftinim tabloidima od prije 30 godina.
I istina je, u jednom intervjuu
ispričao sam priču o tome kako smo, kao djeca, 1948. godine,
neki moji prijatelji i ja zabavljali se
govoreći da smo vidjeli Djevicu Mariju u jednoj špilji.
Smjela šala, priznajem.
Pitam se jeste li vi ikad bili mladi?
Nadam se za vas da jeste.
Iz te priče izvukli ste jedan zaključak.
Ako se pravio da je vidio Djevicu Mariju kao dijete,
onda je Tortora oduvijek lažljivac i mogao bi biti član "Camorre",
čovjek s puno lica.
G. Državni odvjetniče, smatram da je puno manje ozbiljno
pretvarati se da vidiš Djevicu Mariju s 18 godina,
nego vjerovati, kao što vi vjerujete,
riječima Giovannija Pandica,
šizofrenika i ubojice.
Ili riječima Mellusa,
pljačkaša i svodnika.
Ili pak riječima Barre, masovnog ubojice
prikazujući te iste ljude herojima!
U ovom suđenju
nisam bio optuženik kojemu treba suditi.
U nekim trenutcima, i prolaze me trnci od toga,
osjećao sam se kao neprijatelj kojeg treba zgaziti.
Jer ovaj slabi čovjek
od prvog dana govori da je nevin,
jer je ovaj slabi čovjek,
poremetio vaše uvjerenje
prema kojem ste ili odani do kraja ili izdajnici.
Ali moguće je i biti tvrdokorno nevin.
Skupo sam platio za ovu razliku,
dobivši kaznu od 10 godina za veze s "Camorrom", za drogu...
Ne vrijeđajte me više, molim vas.
Trebao bih završiti s riječima: "Vjerujem".
Ali da vas pitam.
Biste li vi vjerovali na mojemu mjestu?
Kažem vam, nevin sam!
Govorim to iz sveg glasa već tri godine.
Isto to govore dokumentacija i činjenice proizašle sa saslušanja.
Nevin sam.
Iz dubine srca nadam se
da ste i vi nevini.
Hvala.
Mogao nas je poštedjeti ovoga zadnjeg.
Sud se prekida.
Prekrasno.
Sljedeći?
Tortora, Enzo Claudio Marcello.
Svi na noge.
15. RUJNA 1986. DONOŠENJE PRESUDE
U ime talijanskog naroda, Žalbeni sud u Napulju,
na temelju članka 523 Kaznenog zakona,
i u izmjeni presude
iz 17. rujna 1985.,
na koju se žalilo tužiteljstvo, optuženici,
koje neću imenovati zbog nedostatka vremena,
oslobađa sljedeće, jer nisu počinili kazneno djelo, Sanfilippo Salvatore...
Oslobodili su me! -I Melluso Giovanni.
Oslobađa one s prethodnim osudama: Atraus Vincenzo, Corino Mario,
Mandato Gerardo, Marzano Nadia...
Vairano Renato, Vallanzasca Renato.
Potvrđuje presude osporene žalbom
i nalaže sljedećim optuženicima da snose troškove suđenja:
Ascaria Mario Roberto, Donnarumma Domenico,
Matano Franco, Pandico Giovanni...
"Deveta postaja: Isus pada po treći put."
Oslobađa, jer nisu počinili zločine i kaznena djela
iz članaka 416 i 416-bis Kaznenog zakona
i s obzirom na to da opisani zločin ne postoji u članku 71 o drogama,
sljedeće prethodno osuđene optuženike:
Cozzolino Aniello, Cozzolino Riccardo, Mariniello Anna, Moccia Luigi
i Tortora Enzo Claudio.
Sud se raspušta.
Svi ste vi "Camorrini" članovi. -Idi k vragu!
Sudče, komentar o presudi.
Osudili smo one koji su to zaslužili, a ostale oslobodili.
Ova povijesna presuda predstavlja pravdu koja je pravedna.
Uzdam se u Božje sveznanje unatoč ljudskoj pogrešivosti.
Osjećam zadovoljstvo, ali istina je da je Tortora "Camorrin" član!
Bog nas gleda.
Čekajte, želim reći... -Vlada nas mora podržati!
Sretno! Sretno!
Dođite, moram dati izjavu. K vragu!
Italija je ustala! Tako je!
"Plačite, nevina djeco,
bolje spokojni, ali pravedni.
U ovoj zemlji, bijesni vjetar
uništava šume i šumska područja,
a na sivom i prijetećem nebu
dolaze strašne oluje."
Zašto se smijete?
Ne, ne smijem se.
Je li to bio Pascoli? -Pandico.
Svejedno je Giovanni.
Svaka čast. Predivno. -Hvala.
Za vas.
Što? Ne smijem.
Vi ste pametan mladić.
Koliko imate godina? 25, 26? -24.
Ja sam u vašim godinama već bio iza rešetaka.
Da bi preživio sve ovo vrijeme u zatvoru,
moraš njegovati interese i prijateljstva.
Molim vas, ne smijem.
Ne biste smjeli da vas tražim nešto zauzvrat,
ali ne tražim ništa.
Samo želim nagraditi ljubitelja poezije.
Evo. Nemojte me uvrijediti.
Za Boga milog, nikako.
Policajac je korumpiran!
Iznudio je sat od mene!
Želim razgovarati s upraviteljem! Upravitelju!
Policajac je korumpiran!
Zovite upravitelja!
MILANO 20. VELJAČE 1987.
Dakle,
gdje smo ono stali?
Mogao bih reći puno toga, ali reći ću samo jedno.
Dopustite mi jednu misao.
Puno ljudi prolazilo je ovo sa mnom,
patili su sa mnom
tijekom ovih strašnih godina.
Puno ljudi dalo mi je ono što su mogli, na primjer molitvu,
i nikad to neću zaboraviti.
I ovu zahvalu
svim tim dragim, dobrim ljudima
dopustite mi je.
Evo, rekao sam.
I dodat ću još nešto.
Ovdje sam,
znam,
i govorim u ime onih koji ne mogu govoriti.
A puno je takvih.
Previše.
Ovdje sam, i bit ću ovdje,
i za sve njih.
A sad,
počnimo
kao i što smo i nekad počinjali.
Evo ga!
U pratnji noti "Trijumfalnog marša" iz "Aide"!
Dobro došli, zapovjedniče!
Krenuo je brzim korakom.
Možda ste već pogodili o kome se radi.
Naš Portobello!
Simbol naše emisije.
Portobello, hoćeš li izaći?
Evo ga. Portobello se vratio.
Želim početi
s gostom koji mi je jako drag.
Radi se o ženi čiju bol u prošlosti nisam razumio.
Tu duboku tugu u njezinim očima.
Molim vas da je podržite velikim pljeskom.
Dame i gospodo, Aurora.
Njezino ime predivan je znak.
Od danas, ona će biti naš stalni gost
i zvat ćemo je
Misteriozna djevojka koja plače.
Enzo, bez riječi sam. -Samo trenutak pa ćemo proslaviti.
Pusti ga.
Rasplakali ste me, hvala.
Nećeš pitati kako je prošlo?
Kako je prošlo?
Sjajno, veliki uspjeh!
Anna, ovo je stvarno posljednja sezona.
Ne mogu više voditi emisiju.
Čekaj.
Neću se predomisliti.
I već znam kako ću je završiti.
Što mi želiš reći?
Ništa tragično,
samo drukčije.
Enzo, sve je spremno. -Dolazim.
Tata.
Dolaziš li? -Evo me.
Tako je ispalo.
Ne mogu više igrati ovu igru.
Evo nas.
Žao mi je što prekidam, ali upravo smo došli.
26. LIPNJA 1987. POSLJEDNJA EPIZODA "PORTOBELLA"
Tu su djeca koja predstavljaju svaki dio svijeta,
lagana kiša koja prestaje,
i divna publika
koja večeras okružuje kamere "Portobella".
Topli zagrljaj ljudima iz Milana
koji su nam donijeli svoje životinje, za oproštaj od emisije.
U ovome neobičnom okruženju,
na dnu stuba arke...
Čekali smo vas da deva uđe u arku.
Neka uđe.
Polako.
Toliko je ljudi kojima moram zahvaliti
da bi ova emisija trajala satima.
Ali ogromnoj publici koja prati našu emisiju već godinama,
moramo zahvaliti.
Hvala Anni, mojoj sestri,
i Angelu Citteriju, autorima
ove posebne emisije.
Hvala Giglioli Barbieri, RAI-ju,
i svima onima koji su svojim radom
petkom za petkom stvarali ovu emisiju.
Priču o pojedincima, o ljudima.
ENZO TORTORA UMRO JE 11 MJESECI KASNIJE.
U DOBI OD 59 GODINA.
MEDIATRANSLATIONS
Svi likovi i stvarni događaji umjetnički su interpretirani.
Neke uloge prilagođene su u dramatične svrhe.
Svaka povezanost sa stvarnim osobama, živim ili mrtvima, slučajna je.