ŠIS IR DAIĻDARBS.
JEBKĀDA LĪDZĪBA AR ĪSTĀM PERSONĀM, DZĪVĀM VAI MIRUŠĀM,
ĪSTIEM NOTIKUMIEM VAI VIETĀM IR TIKAI SAKRITĪBA.
Tagad par Gali Leviju -
jaunu sievieti, kas aizturēta Krievijā jau vairāk nekā divarpus mēnešus.
Pirms brīža runājām ar Ornu Leviju,
lai uzzinātu par progresu vai tā trūkumu
diplomātiskajos centienos atbrīvot viņas meitu.
Orna Levija, labvakar!
- Labvakar, Sivana! - "Labvakar, Sivana..."
GALI NAV VIENA
Eu! Uzmanīgāk!
- Atvainojos... - Skaties, kur brauc!
Sveiki! Es meklēju puisi vārdā Jakirs.
Viņš te strādā?
- Viņš ir tur. - Paldies.
Tie ir Efi, Mozi, Boazs...
- Šī čaļa vārdu aizmirsu. - Dudi.
Pareizi - Dudi.
Zinu, ka Gali dienēja izlūkošanā, bet...
es nezinu, kur tieši. Nu, zinu, ka tas bija slepeni...
Pieņemu, ka jūs man nedrīkstat stāstīt.
Man pie kājas. Lai viņi iet galīgi!
Tā ir specoperāciju vienība. Kiberdrošība, tehniskā un operatīvā drošība.
Un tie puiši bija tajā pašā vienībā?
Jā un nē. Mēs ar Gali strādājām "pa sauso" -
neredzami, bāzē.
Šie puiši strādāja "pa slapjo" - lauka apstākļos.
Rezervisti. Visi četri.
Vai jūs ar kādu no viņiem sazināties?
Mēs veidojam kampaņas video, kurā Gali draugi saka:
- "Atvediet Gali mājās!" - Tie puiši ir ļoti šaubīgi.
- Kā jūs to domājat? - Sirsnīgi video nav viņu stilā.
Nezinu, vai Hadasa jums teica, bet es biju Gali komandieris
tajā gadā, kad viņa dienēja.
- Trīs gadus. - Nē.
Divus aktīvajā dienestā un vienu - ar līgumu.
Nē. Domāju - viņu izmeta, kad viņa vēl bija aktīvajā dienestā.
Viņa jums nestāstīja?
Jūs tiešām runājat par Gali?
Vispirms viņu norīkoja uz saimniecības daļu. Tad viņa notinās.
- Kāpēc? Ko viņa izdarīja? - Atvainojiet...
Apsēdieties! Es jums izstāstīšu.
Ik pēc pāris mēnešiem vienība īsteno kopīgu operāciju.
Viens un tas pats jau gadiem.
Un tā ir armija, ja? Visi ir autopilotā.
Tad uzrodas Gali, apskatās apkārt un saka:
"Ei, tas gaisa atbalsts. Kāpēc tas maršruts?
Kāpēc tajā laikā?"
Mēs paskaidrojam: "Standarta prakse. Jārēķinās ar degvielu, ar redzamību."
Viņa saka: "Skaidrs." Piezvana vienības meteorologam.
Tad atnāk atpakaļ un saka: "Tikos un tikos
būs pavējš, kas ietaupīs degvielu, tāpēc varēs lidot pa drošāku maršrutu.
Un tas būs tieši lūgšanu laikā, tāpēc mazāk acu būs pievērstas mums."
Divdesmit gadus viens un tas pats. Tad ierodas Gali, un - bum!
Kā burvestība - viss notiek, viss strādā.
Tikai mūsu komandieris uzšņāpa uz tā plāna savu vārdu
un visus nopelnus piesavinājās.
Un Gali... Viņa pārskaitās.
Viņa to pateica vienības komandierim un tika izmesta par nepakļaušanos.
Ziniet, man viņa bija svarīga.
Pēdējoreiz runājām, kad uzzināju, ka viņa sākusi strādāt pie Maoza.
Es viņu brīdināju, ka tā ir slikta doma - strādāt pie tādiem cilvēkiem.
- Pie kā viņa sāka strādāt? - Pie Maoza Atara -
pulkvežleitnanta, kuru arī izmeta no tās vienības.
Kāpēc izmeta viņu?
Baumoja, ka viņš izmantojis vienības resursus,
lai ievestu valstī narkotikas. Saprotat?
Pie tāda cilvēka viņa strādāja. Vēlāk viņi kļuva par pāri.
- Nē. - Jā.
Ko 50 gadus vecs vīrietis dara ar 20 gadus vecu meiteni?
Pateicu viņai arī to, bet viņa... neuztvēra to labi.
Pataisīja mani par kaut kādu izvirtuli, it kā es viņai uzmāktos.
Un skat, kas ar viņu noticis. Tā nav sagadīšanās.
Vai varat man palīdzēt tos vīriešus atrast?
Atradu viņu numurus, nemitīgi zvanīju, aizbraucu uz viņu mājām,
runāju ar ģimenes locekļiem, bet nekur nevaru viņus atrast.
Kas, kur... Es pat nezinātu, ar ko sākt.
Noteikti ir kāds, kas to Maozu pazīst.
Nē, nav. Es pat nezinu, vai viņš jau ir ārā.
- No kurienes - no armijas? - Nē, ne no armijas.
No cietuma.
JERUZALEMES TELEVĪZIJA
Es vēlreiz gribētu pateikties tiem, kas vietnē ir ziedojuši,
un teikt: tie, kas grib palīdzēt, var turpināt ziedot.
Un, protams, es pateicos premjerministram
un visiem centīgajiem Ārlietu ministrijas darbiniekiem.
Es to novērtēju.
- Orna, mēs jūs atbalstām. - Katrā ziņā.
- Atgriezīsimies pēc reklāmas. - Un... beidzam!
- Paldies, Revitala. - Paldies.
- Paldies, Oded. - Nav, par ko.
Ceram, ka Gali drīz atgriezīsies.
- Patiesi. - Paldies.
- Atā! Visu labu! - Atā! Visu labu!
- Kas par sievieti... - Oho!
- Kā bija? - Labi.
Jūtos tik stulbi. Kāpēc jāpateicas Ārlietu ministrijai?
Tas beidz mani nost. Gali ir tur, un viņi neko nedara.
- Tā šķiet kā izpirkuma maksa. - Tieši tā arī ir.
- Ir kāda virzība? - Kopš pagājušās nedēļas nav.
Ārlietu ministrijā teica, ka viņi ir optimistiski, un pazuda.
Ak tā?
Ko?
Viņiem vajadzētu pasteigties. Šī kampaņa nevar būt mūžīga.
- Un ko tagad? - Tagad mums vajag vairāk naudas.
Nauda ir kā skaņas stiprums. Ja ir pietiekami skaļi,
gulēt nevar neviens, pat Ārlietu ministrija.
Skaidrs.
- Jā. Tev nauda ir? - Nav.
Visu iztērēju par ļoti dārgu PR.
- Es gribētu... - Kaut Gali atgrieztos!
...neuzkrītoši atgādināt: teici, ka parunāsies ar vīra radiem.
Kā veicas tajā frontē?
Aizmirsti!
Aizvest?
Nē, esmu ar mašīnu.
Tas ir kas jauns?
Nē, tiesības man bija jau sen, tikai nebraucu.
Kāpēc?
- Nekur nebija jābrauc. - Skaidrs.
- Atā! - Atā!
MAOZS ATARS
Bet saproti, ka viņa man meloja?
Joprojām neaptveru, kā ilgāk nekā gadu viņa piecēlās,
tikai skatam uzvilka armijas uniformu
un devās strādāt pie tā narkodīlera, darot Dievs zina ko.
Viņa bija tikai divdesmitgadīgs bērns. Varbūt baidījās, ka būsi vīlusies.
Varbūt.
- Vai viņa strādā te? - Tā man teica.
Tas ir gudri, ka aizslēdz, lai nevienam nerodas kārdinājums.
Tiešām domā, ka tas puisis lika viņai ko ievest?
Beidz saukt viņu par puisi! Viņš ir pieaudzis - vecāks par tevi.
Atvainojiet! Kur varu atrast Revitalu?
- Tur. - Paldies.
Pirms aizej, pārvieto šo paleti tur...
Pārliecinies, ka Māša to paraksta.
Privātpersonām nepārdodam.
- Nir, pēc tam paņem arī šos! - Ko tieši mums nepārdodat?
Mēs jums nepārdodam biroja krēslus, rakstāmgaldus,
biroja plauktus... Man turpināt?
Revitala, pareizi? Atvainojiet! Esmu Orna.
Es centos jūs sazvanīt. Atstāju dažas ziņas.
Meklējat Maozu. Arī jums viņš ir parādā naudu?
Nē. Vienkārši es dzirdēju, ka viņš ir izlaists,
tāpēc gribēju viņam uzdot dažus jautājumus par manu meitu...
Zināju, ka izskatāties redzēta. Meita Krievijā.
- Kāds viņai sakars ar Maozu? - Ko? Nē, nekāda.
Vienkārši... agrāk viņi bija kopā. Vienā armijas vienībā.
Bet droši vien nekā tur nav.
Tad jau nekā tur nav.
Un jūs? Esat tēvs?
Nē, esmu puisis, kas atrod bijušo sievu telefona numurus.
Klau, atvainojiet - man nav ne jausmas, kur viņš ir.
Un tiešām - labāk no viņa izvairieties!
Nir, kāpēc nes iekšā, ja tikko to iznesa ārā?
- Nes atpakaļ ārā! - Labi.
Zināt, ko domāju?
Domāju, ka jūs skaidri zināt, kur viņš ir.
Vai neesat prātojusi, kāpēc viņu izlaida tik ātri?
- Teicu - neesmu ar viņu runājusi. - Tāpēc, ka viņš nodeva savus partnerus.
Tagad viņš slēpjas, un ne bez iemesla.
Tāpēc varbūt esam pirmie, kas viņu meklē,
bet varu garantēt, ka ne pēdējie.
Vai nu ļausiet ar viņu aprunāties mums,
vai arī riskēsiet ar tiem, kas atnāks nākamie,
bet atcerieties: viņi varētu nebūt tik pieklājīgi kā mēs.
Es nezinu, kas jūs esat un kāpēc domājat, ka varat man draudēt,
bet vācieties prom, kamēr neesmu pasaukusi draugus.
Tā. Izrāde galā.
- Vai tas par partneriem ir taisnība? - Nav ne jausmas,
bet, ja viņa zina, kur viņš ir, drīz uzzināsim arī mēs.
Kāpēc?
Ja viņa zina, kur viņš ir, tad piezvanīs, lai pabrīdinātu.
Tiklīdz viņa piezvanīs, mēs zināsim, kur viņš ir.
Kā?
Palūdzu čomam no vienības izsekot viņas numuru - nekas tāds.
Hallo!
Vai gribi savu meitu redzēt dzīvu?
- Kas zvana? - Apklusti un dari, ko likšu.
200 000 $. Tev ir 24 stundas.
Labi, labi. Pag! Man...
Tik daudz naudas man nav, bet es to nokārtošu, ja?
Stop! Mēs to vienkāršosim.
100 000 amerikāņu dolāru,
citādi aizsūtīsim cilvēkus, kas cietumā par viņu parūpēsies.
Nē, nē. Lūdzu, to nedariet!
- Es naudu dabūšu. - Labi.
Šis ir mūsu pēdējais piedāvājums, dzirdi?
Divus šekeļus, un kvīti mēs nedosim, ja?
Zem galda. Nevienam nav jāzina.
Pag! Acumirkli!
Zini ko? Tu esi laba kliente. Pateikšu, ko tavā labā izdarīšu.
Par 25 000 $ mēs iedosim...
Tā gadās bieži?
Kopš parādos televīzijā.
Tad kāpēc tu atbildi?
Tāpēc, ka varbūt tā būs viņa.
IEVĒLIET JOSI LEVIJU PAR MĒRU!
Velns!
Benij, paskaties, cik jauka. Izgatavojām viņam cepures.
Klāt esi. Mēs jau sākām uztraukties, vai ne?
Ja tava svaine atbrauks te vēlreiz, es šo darbu uzteikšu.
Pasēdējām ārā. Benijs teica, ka nav bijis laukā visu dienu.
Jā...
Re! Politiķis beidzot iznācis no skapja.
Jā. Mēs jutām, ka ir īstais brīdis.
Cilvēki visu laiku saka: "Ejiet taču politikā!"
Man par jums liels prieks.
Atceros viņu bērnībā - viņš mūsu vecākus padarīja trakus.
Vienmēr mums visu nokārtoja.
Atvaino, ka esmu vēlu. Bija traka diena.
Pēc tam Libānā viņa mašīna uzbrauca uz spridzekļa.
Gāja bojā uz vietas. Briesmīgi.
Mums būs vēlēšanu kampaņas atklāšanas pasākums,
un domājām - būtu jauki, ja jūs atnāktu.
Tik sen neesam sanākuši visi kopā.
Mēs pēc tā ilgojamies. Benijs arī, vai ne?
- Vai ne, Benij? - Protams.
Benčuk, palīdzēsi man augšā ar krānu?
Netieku ar to galā.
Iedod viņam padzerties ūdeni, ja?
Tieši krāns netiek galā ar tevi.
Tamāra, patiesībā...
Par jūsu pasākumu...
Benijam naktī bija drudzis.
Tieši tāpēc viņš šodien negāja ārā.
Nekas. Tad atnāc viena!
Atnāc viena! Tas ir svarīgi Josi, man, visiem.
Tas būs tā vērts, īpaši tagad.
- Vienotībā spēks, pareizi? - Jā.
Patiesībā...
es zvanīju cerībā, ka varēsiet man palīdzēt.
Jā, protams. Kas par lietu?
Tagad ir jāmaksā par juridiskajiem izdevumiem Krievijā,
par kampaņu un Oritai Kadmonai...
- Orna... - Atvaino, ka par to tagad runāju.
Lai paiet šis pasākums, ja?
Mums tagad ir īsts haoss.
Atnāc uz pasākumu! Būs jauki.
Gatavojam kaut ko arī priekš Gali. Tu redzēsi.
Pēc tam mierīgi apsēdīsimies
- un visu izrunāsim. Labi? - Labi.
Tā. Man jābrauc.
Gandrīz aizmirsu.
Re, ko es atradu.
Vari paņemt līdzi uz intervijām, lai uzliek fonā.
Mazā Gali ar tēvoci pa televizoru vēl nav rādīta.
Kas par bildi!
- Atā! Jābrauc. - Atā!
DORI
Ei, klausies? Laba ziņa un slikta ziņa.
Labā ziņa: viņas bijušais piezvanīja. Atrašanās vietu zinu.
Tā ir četrus kilometrus gara zona, bet tur ir tikai viena ēka.
- Tā ir labā ziņa? - Jā. Sliktā...
Es izskatīju viņa lietu.
Viņš neiekūlās nepatikšanās par tirgošanos ar narkotikām,
bet par tirgošanos ar ieročiem.
Parunāsim, pirms turp brauksim, ja?
Nez vai tā ir laba doma.
Ja Gali šajā ievilka tie cilvēki, man viņi jāatrod.
Kādi man ir varianti?
Paklau, ar tādiem cilvēkiem ir jāuzmanās.
Apsoli, ka nebrauksi tur bez manis.
Orna?
Čeis, blakus!
Sveiki!
Vai jūs esat Maozs?
- Mēs neesam pazīstami... - Zinu jūs no televīzijas.
Jā, esmu Orna. Mana meita ir Gali Levija.
Domāju, ka jūs kopā bijāt armijā. Pareizi?
Neesmu īstais cilvēks. Es neesmu tas, ko domājat.
Skaidrs.
Bet te dzīvojat jūs?
Es te nedzīvoju.
Strādāju.
Gādāju par lauksaimnieku drošību.
Atvainojiet!
Ja kāds mēģina nozagt viņu lopus, es to atrisinu.
Ja cūkas nāk ēst viņu labību, es to atrisinu.
Vienalga, kas atnāk, es to atrisinu.
Tā ir mežacūka. Mēs kontrolējam populāciju.
Jums nebūtu te jābūt. Šis ir privātīpašums.
Bet vai varat mēģināt atcerēties, vai pazīstat manu meitu?
- Varu parādīt foto. - Foto nevajag. Es viņu nepazīstu.
Beidziet! Zinu, ka pazīstat.
- Jūs pazīstat Efi, Boazu, Dudi... - Klau!
- Zinu - viņa pie jums strādāja. - Klau! Es jūs nepazīstu.
Nepazīstu jūsu meitu un nevienu no tiem cilvēkiem.
Drīz sāksies lietus. Es kāptu mašīnā un brauktu prom.
Kamēr neesat iekritusi kādā aizā.
Sveiki! Atvainojiet! Ieslēdzu atslēgas mašīnā.
Vai drīkstu ieiet, lai izsauktu atslēdznieku?
Paga! Labi, es došos.
Es jau dodos.
Nē!
Čeis!
Hallo!
Orna Levija?
Kas zvana?
Esmu cilvēks, kas var atgriezt jūsu dzīvē meitu.
Cilvēks, kas var atdot jums mieru.
Jā, bet es dzirdu, ka tur kāds runā ivritā.
Nesaprotu, par ko runājat.
Liec nost!
GALI MANTAS
SĀKAM...
RUNĀ TO VĀRDĀ, KAM NAV BALSS
NESEN ATSKAŅOTIE
"JURIJS GLASKOVS" FANTOMLOCEKLIS
Tu mani vajā. Teicu, ka neesmu īstais.
Es nekur neiešu, kamēr nepateiksi, ko jūs visi darījāt.
Tu un Efi, Dudi un Boazs...
- Kurš tevi atsūtīja? - Neviens.
Kā tu zini šo cilvēku vārdus?
Gali mantās atradu viņu pases.
Tu man izstāstīsi, ko nodarījāt manai meitenei.
Kas te tik smieklīgs?
Visa tā meiteņošana. Arī intervijās.
"Mana meitene šo, mana meitene to."
It kā viņai būtu astoņi gadi.
- Mēs to uztaisījām reizē. - Kaunējies būtu! Viņai bija 20.
Neliela vecuma starpība. Nu un? Vai tas ir sliktāk nekā krāpt slimo vīru?
Ko? Gali man izstāstīja. Domāji - viņa nemanīs?
Bērni ierauga visu.
Pasaki man, kur slēpjas tavi draugi.
Klau, tu esi pieļāvusi parastu kļūdu.
Tu sev stāsti, ka bars problemātisku kretīnu
savāca tavu mazo meitiņu, izmantoja un nu viņa pūst cietumā,
kamēr tie rauš piķi. Apmēram tā?
Viņa nav viņu upuris - to es varu tev garantēt.
Kāpēc?
Tāpēc, ka viņi strādāja pie viņas.
Bet man teica, ka viņa strādāja pie tevis.
Strādāja. Pagātnē.
Pēc mana aresta viņa negaidīja pat nedēļu.
Atrada tādu kā es Krievijā un sāka strādāt pie viņa.
- Kā viņu sauc? - Nezinu, un man vienalga.
Tava meita nozaga darījumu, kuru es gatavoju gadu
ar manis apmācītu grupu. Atdeva to krievam, it kā tas būtu viņas.
Pameta mani trīs minūšu sarunā pa cietuma telefonu.
Tava "meitene".
Bet tie cilvēki...
Ja neko viņai nenodarīja, kāpēc slēpjas?
Viņi neslēpjas.
Pirms trim mēnešiem nakts vidū saņēmu dīvainu telefona zvanu no Indijas.
Efi - viens no puišiem, ko minēji, - izklausījās briesmīgi.
Prasīja, lai aizsūtu viņam naudu uz kaut kādas indiešu sievietes adresi,
lai viņš varētu dabūt jaunu pasi.
Neprasīji, kāpēc viņam vajag jaunu pasi?
Nē.
Mūsu darbā tādus jautājumus neuzdod.
Bet ir skaidrs: ja darījums rit labi,
šādus zvanus neviens nesaņem.
Tas, ka viņš naudu nav izņēmis, droši vien ir visskaidrākā zīme.
Kāda zīme?
Zīme, ka viņi nav atrodami nevis tāpēc, ka slēpjas,
bet tāpēc, ka vairs nav, ko atrast.
Paklau! Es zinu, ka esi viņas māte
un tā nav tava vaina,
bet to, kas ar Gali tagad notiek,
viņa ir pelnījusi visu līdz pēdējam.
ATVEDIET GALI MĀJĀS!
Burvestība.
Nē.
- Jā. - Tik ātri?
Nāc paskaties!
Viņš teica, ka nav noguris, tāpēc ierosināju, lai palasa grāmatu.
Uzvārīju viņam tēju,
un, kad nācu atpakaļ, viņš jau saldi gulēja.
Kaut kas neticams!
Atnesīšu mums saldējumu.
Mamm, es uzstādu spēli.
Kā gribi spēlēt šoreiz?
Ar paplašinājumu vai bez?
Man tagad nav noskaņojuma mācīties ko jaunu.
Pēdējā laikā, kad tēti kaut kas nokaitina, viņš to iemet miskastē.
Saka - tas ir joks. Pēc tam dusmojas, ka nevar to atrast.
Tāpēc esmu iemācījusies turēt acis vaļā.
Kas ir tas?
- Noksolīts. - Zinu. Kāpēc paciņa ir tukša?
Tu zini, kāpēc.
Kā tu viņam to iedod?
Iejaucu tējā.
- Tu esi prātu zaudējusi. - Mamm, es tagad to nespēju.
Viņš pateica, ka negrib. Pateica pilnīgi skaidri.
Jā, bet viņš nav vienīgais šajā mājā.
Ir arī citi. Tu. Esi pelnījusi iespēju mazliet dzīvot.
Par mani tev nav jāuztraucas.
- Domāju - tu to izgāz uz mani. - Nē, nemaz.
Mamm, zāles ēdienā liek daudzi.
- Tā dara visi vecāki. - Jā, bērniem, nevis pieaugušajiem.
Tas nav nekas tāds.
Neizturies pret viņu kā pret mazu bērnu, saprati?
Neizturies pret viņu kā pret mazu bērnu!
Iebarot tētim zāles...
Nu kas tā dara?
Acīmredzot es.
Acīmredzot.
Orna! Kas ir? Viss kārtībā?
Kas noticis?
Nāc iekšā! Piesēdīsim.
Nāc!
Nāc iekšā!
Benija ģimene uz mani vienmēr skatīsies tā, it kā es viņu būtu nozagusi.
It kā es būtu palikusi stāvoklī, lai iedzītu viņu slazdā.
Paldies.
Un tā viņi iztulko visu, ko es daru.
Protams! Es miru nost, kā gribēju ielīst karaliskajā bremžu importētāju ģimenē.
Un kā tev gāja pie Maoza?
- Ko domā tagad? - Nezinu.
Laikam vajadzēja tevi klausīt, kad jau sākumā teici,
lai lieku to malā,
koncentrējos uz Oritu, vācu naudu kampaņai... Nezinu.
Es tiešām cerēju, ka šodien dabūšu kādas atbildes.
Bet, jo dziļāk tur roku, jo neskaidrāk kļūst...
- Skaidrs ir tikai viens. - Kas?
Tā neesmu es, kam te jābūt, lai atvestu Gali mājās.
Tai jābūt Gali.
No kā viņa, tavuprāt, to visu iemācījās?
- Skaidrs, ka ne no Benija. - Nekādā ziņā.
Tad kurš atliek?
Labākajā gadījumā viņa skatījās uz mani un iemācījās darīt pretējo.
Klau...
Tagad tu saki tā,
bet esmu diezgan drošs, ka reiz tu atskatīsies uz visu šo,
uz sevi, uz to, kā tu rīkojies,
un sapratīsi, cik pret sevi biji skarba.
Un varbūt tad... tu redzēsi sevi tā, kā redzu es.
Kā sievieti, kas ir...
tāda muļķe! Nu tāda muļķe...
Zini...
Zini, klīniski stulba.
Neviens to kaut kā nav pamanījis.
Vēlreiz nosauksi mani par muļķi...
JOSI LEVIJU PAR MĒRU
Paldies jums visiem, ka atnācāt, un paldies Nuritai
un sabiedriskajam centram par viesmīlību.
Kā daži no jums jau zina, šis ir grūts laiks
man un manai ģimenei,
jo viena nozīmīga un mīļa viešņa
šodien te nevar būt klāt.
Es, protams, runāju par mūsu Gali.
Un tāpēc nākamo dziesmu mēs gribētu veltīt Gali
un Ornai - viņas brīnišķīgajai mātei,
kura, par spīti skumjām, ir pagodinājusi mūs ar savu klātbūtni.
Varbūt notiks brīnums un Gali mūs tālumā sadzirdēs.
Eldar, lūdzu...
Ir tāla vieta
Kur kāds vienmēr ir ar tevi
Vienmēr tavs
Pastiepj roku Kad tev ir vientuļi...
Ornuci! Kā klājas?
- Vai pazīsti Danielu? - Nē.
- Mūsu padomes locekle. - Priecājos.
- Neesat pazīstamas? - Nē.
Nu, no televīzijas.
- Jūtu līdzi. - Paldies.
Nofotografēsimies par piemiņu!
Paldies.
Mēs pie tā vēl atgriezīsimies.
Labi?
Tamāra?
- Drīkstu? - Protams.
Zinu, ka šis nav labākais brīdis, protams...
bet man tiešām jāzina,
vai jūs varētu atbalstīt mūs finansiāli.
Man ir jāzina.
Orna, lūdzu! Mans vīrs šodien sāk kampaņu.
Un ko šodien dara mana meita?
Tamāra, es lūdzu palīdzību,
nevis runas vai dziesmas. Man vajag naudu.
Labi. Un mēs saprātīgu summu iedosim un apspriedīsim to mierīgi,
bez spiediena kādā piemērotākā brīdī.
- Tiešām, Orna. - Tev taisnība. Atvaino!
Un nenāktu par ļaunu mazliet pateicības.
- Par ko tieši? - Ko, lūdzu?
Pateicības par ko?
Tu teici "pateicības", un es prasu, par ko.
Par to, ka atzvanīji tikai divus mēnešus pēc Gali aresta?
Visu cieņu - arī mums bija pietiekami, ko darīt.
Tad par ko man jāpateicas?
Nē, tiešām. Par to, ka kaunējāties,
baidījāties, ka cilvēki domās: esat saistīti ar narkotikām?
Jāpateicas par to, ka pēc Benija saslimšanas visi nozudāt?
- Par to, ka atstājāt mani vienu? - Nav, ko teikt.
Labi, ka Benijs nav te un neredz, kā uzvedies.
- Varbūt labi, ka turi viņu ieslēgtu. - Turu viņu ieslēgtu?
Vai tā tu izturies pret cilvēku, kas vienmēr par tevi ir rūpējies?
Atstāj ar pieskatītāju kā suni, kamēr pati ej izklaidēties?
Ak es viņu atstāju? Kad pēdējo reizi pie viņa bija Josi?
Atvaino, bet es tev neļaušu šo sabojāt.
Īpaši šovakar - pēc visa, ko izdarījām Gali labā.
Nedomāju, ka Gali jūs tiešām interesē.
Kuš... Orna, lūdzu...
Domāju - jums ir svarīgi tikai izskatīties, ka jums rūp,
- un izmantot mani, lai izrādītos... - Klusāk...
Bet jums nerūpu ne es, ne viņa. Ne drusciņas.
Un kāpēc teicāt "mūsu Gali"? Kad pēdējo reizi viņu redzējāt?
- Orna, pietiek! - Nē, tiešām. Jo, cik atceros,
tas bija Pesahā, kad viņai bija 17 gadi,
- un jūs visu vakaru saucāt viņu par Gaļu. - Muļķības.
Viņa ir tur jau trīs mēnešus, saproti? Un nekā.
Nekā. Neviena vārda.
Bet nu mani rāda pa televizoru, tāpēc pēkšņi viņa ir "mūsu Gali".
Es tev pajautāšu:
vai gribi avīzēs foto ar mani un Josi? Jā vai nē?
- Ko? - Foto avīzēs ar mani un Josi kopā.
Tu to gribi?
Vai gribi, lai pastāstu par Gali tēvoci,
kurš viņai bija kā otrs tētis un tagad pretendē uz mēra amatu?
Vai gribi, lai aizsūtu žurnālistus, lai varat viņiem pastāstīt,
cik satriekti esat, cik bēdīgi...
Ka ir tā, it kā jūs būtu zaudējuši meitu?
Vai tas nav neliela čeka vērts?
Neatbildi! Tikai pamāj!
Labi.
Paldies. Šis bija brīnišķīgs vakars.
Atā!
KIRJATATAS SABIEDRISKAIS CENTRS
PRIVĀTS NUMURS
Hallo!
Levijas kundze? Orna Levija?
Ko? Atkal tas pats?
Mums jārunā par jūsu meitu.
Jā, kāds pārsteigums! Labi, es lieku nost.
Varu jums palīdzēt.
Vispār šoreiz es palīdzēšu jums.
Sakiet: vai tā jūs pavadāt savu dzīvi?
Mokāt mammu, kam meita ir cietumā?
Jūs ko - esat ceturtajā klasē? Vai kādreiz par to domājat
vakarā pirms aizmigšanas savā nožēlojamajā gultelē?
Vai kādreiz sev jautājat, kāpēc jūs esat tāds?
Vai tā jūs iztēlojaties savu dzīvi, kas pilna gaismas un mīlestības, un...
Ko jūs gribat, lai daru?
Ko? Nē, es nesaprotu.
Ņem! Runā ar savu māti!
Mamm? Tā esi tu?
- Gali? - Mamm?
Levijas kundze, jūsu valdība jums melo.
Es varu palīdzēt. Pierakstiet adresi!
Tulkojusi Inguna Puķīte