PŘÍBĚH JE SMYŠLENÝ.
PODOBNOST SE SKUTEČNÝMI LIDMI, UDÁLOSTMI A MÍSTY JE NÁHODNÁ.
PŘEPIS HOVORU
- Novosibirsk, Davidov. - Dimo, průšvih.
- Kdo volá? - To je fuk. Chybí vězeňkyně.
Nebyla v autobuse.
Nezaspala na stanici? Ověřte to u Kulikova.
Sakra, poslouchej! Je fuč.
Kulikov je fuč taky, do hajzlu! Chápeš, co ti říkám?
Počkat, počkat!
Kulikov je pryč?
Do hajzlu. Kurva…
Fajn, Vasjo. Vasjo…
Slyšíš mě? Soustřeď se.
Zvládneš to?
Ano, ano…
- Kurva. - Její číslo.
Bože, Dimo. Vězeňské číslo 4-0-3-6-7.
A jmenuje se Gali Levyová.
Mám to.
A Vasjo, zavěs.
A s nikým nemluv.
MATEŘSKÉ POUTO
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ MOSKVA
Pojďte. Vysvětlí vám to lépe.
Jak přesně zmizela, o tom na ambasádě nic nevíme.
Ani Rusové to nevědí.
Jak to myslíte?
Udělali jí něco? Kde je?
Dozorce zjistil, že v autobuse jedna vězeňkyně chybí,
a oznámil to Moskvě.
Incident je v systému.
Proč říkáte „incident“? O co jde?
Ty autobusy mají cestou zastávky.
Stojí v provizorních zařízeních, kde vězni přespávají.
Občas tam jedí. Pak se vrátí do autobusu.
Zdá se, že Gali nechali na poslední zastávce v Krasnojarsku.
Tam se jim ztratila.
Řekněte jim o tom dozorci.
Domnívají se, že někdo podplatil dozorce, aby Gali pustil.
Dokonce tam letadlem vyslali inspektora z Moskvy,
ale když tam přijel, dozorce už emigroval.
Před zatčením utekl s celou rodinou.
S ženou i dětmi.
Vzali s sebou i psa.
Takže kdokoli ho uplatil…
rozhodně nešetřil.
Děvčata, informace jste dostaly.
Další kroky jsou již mimo pravomoc ambasády.
Jak „mimo pravomoc“? Kde je moje dcera?
Slyšela jste. Někdo ji dostal z vězení.
- Kdo? - To se vy ptáte nás?
To snad mám vědět já?
Mohl byste se prosím vrátit?
Víte, teď už je to příběh jako z bulváru.
Útěk z vězení, uplácení dozorců…
Z pohledu úřední moci se nám s tím nepracuje snadno.
A to ani nepřímo.
A to včetně tohoto setkání.
Proč asi sedíme v synagoze a ne na ambasádě?
Prokazujeme vám tím laskavost.
Vaši dceru zatkli za držení drog.
Zatímco případ řeší soud, uteče z vězení, někdo uplatí dozorce. Zní to normálně?
Je úplně jedno, jak to zní. Vy mi máte pomáhat.
Co kdybyste se zeptala svých kamarádíčků z FSB?
To není třeba, Ami.
Orno, s veškerou úctou,
ten případ se přesunul z roviny diplomatické do kriminální.
A po těch komplikacích s Američany
byste měla být vděčná, že se vůbec setkáváme.
Rami, uvědom si, že si už podruhé říkáš o poděkování.
Být tebou zamyslím se, co si tím kompenzuješ.
Profesně, osobně, možná nějaké trauma z dětství.
Děkuji, Rito.
Jdeme, Ami.
Ona ani neví, že jí umřel otec.
To je mi moc líto.
Dejte si nějaké cukry. Bude vám líp.
Je podle vás Gali ještě naživu?
Řekla bych, že na 85 % žije.
Upláceli by dozorce, aby ji dostal ven a mohli ji hned zabít? Co myslíte?
Má ji teď člověk, který uplatil dozorce.
Ano.
- Juri Glaskov. - Ne.
Jak to? Dělala pro něj.
- Myslíte, že… - Mám neodbytný pocit…
Rodičovský instinkt, a neříkám to s despektem,
je to nejpitomější…
Naďa zmínila obchodníka se zbraněmi Juriho Glaskova. Ta píseň se jmenuje stejně.
Poslouchala ji a měla ji v oblíbených. Nestojí to ani za letmé prověření?
- Co? - Nechte to na mě.
- Kvůli tomu tu nejste. - A kvůli čemu?
Nasadit smutný obličej, když je třeba, podepsat plnou moc,
poplakat si před úředníky. To, co matky dělávají.
A proč jste tady vy?
Na to, co matky nedělávají.
Dobře.
Počkejte tady. Za pět minut odcházíme na schůzku.
FANTOMOVÁ KONČETINA
KONCERTY, TERMÍN
MOSKVA, KLUB PLATTENBAU – DNES V NOCI!
KNIHOVNA ZAHRANIČNÍ LITERATURY
Kdy jste byla na romantickém rande ve veřejné knihovně naposled?
Dneska v noci mají koncert.
Kdo?
Ta skupina. Co zpívá tu píseň o Jurim Glaskovovi.
Vystupují v jednom moskevském klubu.
Fajn.
Fajn. Myslím, že bychom tam měly jít.
Vědí, kdo to je. Zpívají písničku o Jurim Glaskovovi.
Nestojí to podle vás za prověření? Proč?
Už jsem to udělala.
V rejstříku obyvatel jsou tři záznamy se jménem Juri Glaskov.
Jeden zemřel před 25 lety,
další v roce 2008
a třetí žije, ale není relevantní.
Proč si myslíte, že není relevantní?
Protože osmiletý Juri Glaskov ze základní školy v Jakutsku
asi nebude tím, kdo podplatili dozorce…
- Jasně. Chápu. - V Rusku nikdo takový není.
Ale víte, co mě napadá? Jestli tam chcete jít, tak běžte…
Tak to by stačilo.
Tady je. Tvařte se smutně. Parchant. Pokaždé pozdě.
- Co že to je za chlapa? - Jeden z našich špionů v Rusku.
Ale popravdě, je to agent na baterky.
Sergeji?
To je ale blbec…
Kdo to je?
- Proč tady je? - Je to její matka, Sergeji.
- Rito… - Sergeji…
Přivedla jsem ji, protože vím,
že se za tou tvojí maskou drsňáka
skrývá laskavý člověk.
Smutný, plešatící…
…ale máš dobré srdce.
Posaď se.
Vážně plešatím?
Co tvoje rodina, děti?
Myslím, že mě nemají rádi.
- Jak by tě někdo mohl nemít rád? - To říkávala moje máma.
Když už přišla řeč na matky,
mohl bys vysvětlit tady mé známé,
co přesně tví kolegové provedli s její dcerou.
Něco jste jí slíbili a ona svoji část splnila.
Přiměla tu hackerku podepsat odvolání.
Takže o co tady jde?
Býval jsi takový gentleman.
Nabídnout jí něco takového byla velká chyba v úsudku.
Pročpak?
Protože my jsme jí její dceru vydat nemohli.
Vysvětli to.
Gali nám, FSB, byla pouze zapůjčena
na pomoc během vyjednávání s Naďou, naší agentkou.
Ale zatčení vaší dcery s tím naprosto nesouviselo.
Tak proč ji zatkli, když ne kvůli drogám?
Byla zatčena,
protože někdo vlivný zaplatil těm správným lidem.
Letištní ochrance, soudním úředníkům, dozorcům.
A teď, když výpůjčka skončila,
vaši dceru dostali z vězení
a předali ji původnímu vlastníku.
Co myslíte tím „původnímu vlastníku“?
Orno…
Kdo to je? Kdo všechny ty lidi uplatil, aby se dostal k jedné jediné holce?
- To nemůžu říct, Rito. - Sergeji…
Rito…
Zdá se mi to, nebo máš krapet strach?
Ne krapet.
Mám obrovský strach.
A měly byste ho mít i vy.
Jmenuje se Juri Glaskov?
Ten muž, který má Gali.
Ne, ne, ten ne. Mrzí mě to.
Margarito, prosím, věř mi, když říkám, že ani ty, ani já,
ani ti, kdo tě sem vyslali, by se do toho plést neměli.
Obzvlášť ne na ruském území.
Co říkal?
Můžete mě prosím přestat ignorovat?
- I já jsem dotčená strana. - To jste. Ale naneštěstí jste nevýznamná.
Musím si zavolat. Vydržte tady. Odpočiňte si u knihy.
- Haló? - Jevgeniji, tady Orna.
Pamatujete si mě?
Ano, Orna z Izraele.
Potřebuji laskavost, kterou jste mi slíbil.
Prošel jsem soudní spisy.
Před dvěma měsíci tady v Moskvě muž jménem Punin podal stížnost
na muže jménem Juri Glaskov.
Ale byla zamítnuta, protože muže,
který by se jmenoval Juri Glaskov, nenašli v databázi obyvatel.
Zeptal jsem se bývalého klienta.
Chlapíka, kterého v té databázi taky nenajdete.
Tak kde je? Ten Punin.
Je v tomhle baru.
V tom baru napravo.
Dalo by se mu říkat „moskevský úřad pro pohřešované“.
Zdravím.
Hledám někoho, kdo sem občas asi chodí.
Nerozumím.
Hledám Punina.
Punina?
Ano.
Ten je tady. Spravuje ledničku.
Díky.
Zdravím. Jste Punin?
Promiňte, že ruším. Někoho hledám. Vy byste mi prý mohl pomoct.
A proč si to myslíte?
Jmenuje se Juri Glaskov.
Stasi.
Promluvíme si v soukromí, ano?
Jo, dobře.
Co někdo jako vy…
potřebuje od někoho jako je Juri?
- Mám pro něj obchodní návrh. - Nemáte.
I vaše prachy zašantročil?
- Ne, já… jen… - Policajtka?
Já? Ne.
Ne. Jak bych mohla být policajtka? Já ani nemluvím rusky.
- Mohla byste být policajtka odjinud. - Ne. Já… To nejsem. Nejsem policajtka.
Tak policajtka nejste, co?
Opravdu.
Jen potřebuju mluvit s Jurim.
To si počkáte. Je po něm sháňka.
Tak hele, jestli s ním fakt děláte byznys,
tak můžu pomoct. Seženu vám, co potřebujete.
Mám parádní konexe, zkušený lidi…
Děkuj. Já jen… Fakt potřebuju mluvit s ním. S Jurim.
Kdybyste měl třeba jeho telefon nebo…
Číslo vám k ničemu nebude.
Proč?
Protože mrtvoly telefon neberou.
Tři měsíce po něm není vidu ani slechu.
Kancl má zamčený, telefon odpojený.
Potřebujete nás, ne Juriho.
Moment, on má kancelář?
Tady v Moskvě?
- Jsou to bývalí vojáci. - Fajn, „vojáci“.
Už nikdy něco takového bez mého vědomí nedělejte.
Poslyšte, Juri Glaskov si je před třemi měsíci najal jako kurýry.
Přišli za jeho člověkem sem, do kanceláře, podepsat smlouvu a vyzvednout si zálohu.
Měli vyrazit do Nepálu,
počkat na balíček z Indie a propašovat ho do Ruska.
Ale po příjezdu do Nepálu tam trčeli týden
a balíček nedorazil.
Tak tam uvízli,
bez letenek nazpátek, bez peněz.
A až když se vrátili, tak zjistili, že Juri Glaskov zmizel.
Jeden mi řekl, že Juri okrádal oligarchu, pro kterého dělal, a proto zmizel.
Takže buď před ním utekl,
nebo to nestihl včas.
Posviťte mi sem. Ale nevíte, jestli to souvisí s Gali.
Vím.
Zaměstnancem, kterého popsali, byla Gali.
Asi dvacetileté děvče, anglický přízvuk,
znaménko tady, u oka.
Kde jste se to naučila?
Narodíte se s tím, nebo vás proškolí?
Proškolí.
„Mimochodem, Orno, je fajn, že jste se nenechala odradit.
Vůbec jsem vás neodhadla a je mi to moc líto.“
Jestli je vaše dcera tak otravná jako vy, naprosto chápu, proč se po ní slehla zem.
Tak takovou kancelář jsem od pašeráka zbraní nečekala.
Aby taky ne. Tohle místo se pronajímá na hodinu.
A už pár měsíců sem nepáchla ani noha.
Musíme okamžitě zmizet.
- Proč? - Vědí, že tady jsme. Mizíme.
- Tady? - Ano, druhé patro. Rychle!
Pojďte.
- Ser na výtah! - Tam!
Jdou po schodech! Jsou tady!
Stůjte! Kurva, stůjte!
Pohni!
- Nechápu. Kdo to je? - Lidi, co hledají Glaskova.
Tu kancelář sledovali.
- No a co teď? - Nic.
Nic? Ale nemáme žádné informace.
A co vám chybí? Na všechno máme odpověď
Juri Glaskov je pašerák zbraní.
Okrádal oligarchu, pro kterého dělal, a lítá v tom.
Vaše dcera dělala pro Glaskova a lítá v tom taky. Konečná.
Jak to může být konečná?
Moment, takže Gali nechal zatknout ten oligarcha?
- Teď ji má on? - Myslím, že ano.
Tak toho oligarchu najdeme a řekneme mu, že Gali je v tom nevinně. Že se jen…
Orno, to mluvíme o někom, kdo dokáže přimět policii,
aby pro něj někoho zatkla na letišti
a pak ho nechala utéct z vězení, ano?
I kdybyste se k němu dostala, co mu povíte?
„Dcera pro toho, kdo vás okrádal, jen dělala?“
Řekněme, že ano.
Tak teda najděme Juriho Glaskova.
A to vám pomůže jak?
Může za to on. Nikdo jiný.
To on kradl, tak proč by za to měla pykat Gali?
Fajn. Řekněme, že ho najdete a bude ho žrát svědomí.
Je to totiž hodný člověk, a ne sráč jako ve skutečnosti.
A řekne: „Mrzí mě, že jsem do toho vaši dceru namočil, paní Orno.“
Co potom? Jak přesně se posuneme dále?
Nevím. Co jiného mám dělat? Má moji dceru. Nevím, kde je ani jestli je v pořádku.
- To řekněte vy mně, co jiného mám dělat? - Zaprvé, musíme se dostat odtud.
Na zítřek nám zarezervuju letenky domů.
Zkusíme to jinak. Mrzí mě to.
Řekla jste, že mi pomůžete.
Ano. A taky jsem vám řekla, že některé věci můžu, a jiné ne.
Pustit se do války s místním oligarchou…
Na to rozpočet nemáme.
Můžete zastavit?
Mohla byste prosím zastavit?
Tak prosím.
Orno, no tak. Kam chcete jít?
Co chcete dělat?
Jak chcete. Hodně štěstí.
MOSKVA KLUB PLATTENBAU – DNES V NOCI!
Zdravím.
Můžu… Mohla bych dovnitř se jen…
Díky.
Ahoj.
To, co hrajete, je super.
Jsem Orna. Jak se jmenuješ?
Proč?
No, jen tak.
Je to snad tajné?
Mám padla. Ozvi se, až půjdeš.
Dobře.
Tak už jsi našla našeho pana Mrzouta.
Moc se nesvěřuje, ale srdce má zlatý.
A velkýho kokota.
Nemluvím rusky, promiň.
Já říkal, že má velký penis.
Pořád se snažím přijít na to, jak se vlastně jmenuje.
Dobrý. Jsem v pohodě.
Asi se na tebe usmálo štěstí. Nejdřív mlčí,
ale pak tě najednou přemlouvá, ať zůstaneš a poslechneš si ho.
Co, Romo?
Ty tu teď děláš dýdžeje, Romo?
Víš, já jsem z Izraele.
Cestovala jsem takovou dálku, a ty mi ani nezahraješ tu moji oblíbenou.
Myslím, že se jmenuje „Juri Glaskov“.
- Ne, tu nehrajeme. - Cože?
- Říkám, že tu už nehrajeme. - A proč?
Máme hodně nových písniček.
Promiňte, už musím jít.
Já jen myslela… Počkej. Promiň…
Když… Během vystoupení,
díval ses na mě?
Ne. Já…
Na pódiu… To všechno… Světla.
Oslepuje to. Mrzí mě to.
Tak… a… počkej.
Jen… promiň.
Kdo… Kdo je Juri Glaskov z té písničky?
Nikdo. Je to… Je to jen…
Učitel, co mě učil jako dítě.
Hele, promiňte, ale už musím… Oukej?
Zapomněl sis pití.
- Otravujete. - Nechceš svoje pití?
Ne. Musím se soustředit a vy mě otravujete.
- Jen mi řekni, kdo je Juri Glaskov. - Já vám to řekl.
- Měl mě na tělocvik ve škole. - Já vím, že lžeš.
Tak mi prosím řekni, kdo je Juri Glaskov, a nechám tě na pokoji.
Slečno, dovolte prosím…
Tady.
Takže…
Teď už půjdu, ano?
Ano.
Dobře.
Necítím se moc dobře.
Vzala jste si něco?
Máte mobil, ne? Můžete si zavolat taxíka?
- Jo. - Tak fajn.
Takže…
Takže budete v pohodě?
Jo? Dobrý?
Do háje. Koukej na tu kočku!
Takže…
Kde… Kde bydlíte?
Adresa? Na jaké adrese?
Ba’alej nisim 18.
Jo… Jak se máš, kamaráde?
Posaďte se.
Tak pojď. Posaďte se na gauč.
Jako!
Třeba bylo něco v některém z těch drinků.
Jste nějaká bledá. Zdřímněte si a bude vám líp.
Takže kdo je Juri Glaskov?
Už jsem vám to řekl.
Vím, že to není pravda.
Vidíte? Tohle jsem já.
Když mi bylo osm, otec mě poslal na internát.
A tohle je můj tělocvikář.
Byl přísný.
Pořádný chlap. Jako můj otec.
Pamatuju, že nás ve středy brával na ovál, kde jsme běhávali.
U něho bylo všechno jedna velká, brutální soutěž.
Když člověk skončil poslední, ponížil ho před všema ostatníma děckama.
A já sportovní typ nebyl.
Ale ve třídě jsme měli spolužáka, Antona, a ten na tom byl ještě hůř.
Tak jsem měl štěstí.
Ale jednu středu byl Anton nemocný. Takže jsem měl smůlu.
Vzpomínám, že už při běhu jsem začal brečet.
Viděl jsem ostatní, jak na mě čekají na konci dráhy
a těší se na divadýlko.
Ale když jsem doběhl…
nikdo se na mě nedíval.
Těch slz si nevšimli.
Ani si nevšimli, že jsem tam,
protože tenhle muž tam na tom oválu zkolaboval a umřel.
V pětačtyřiceti dostal infarkt a těm děckám před očima umřel.
A jmenoval se Juri Glaskov.
Tak o tom ta písnička je.
To je moc smutné.
Ne, smutné to není. Šikanoval lidi.
Zasloužil si to.
Jsi moc milý.
Proč tě tam táta poslal tak malého?
Juri Glaskov.
Na chvilku zamhouřím oči, ano?
VYHLEDÁVAČ JURI GLASKOV
JURI GLASKOV VIDEOKLIP
Ahoj, poslala jsem ti čtyři fotky.
Můžeš ty obličeje prohnat systémem?
Ano, jsem tu.
Ano.
Jo. Takže jste ho identifikovali?
Bezva, dobrou.
ORNA LEVYOVÁ
Orno, kde jste? Nechoďte na to vystoupení.
Okamžitě mi zavolejte zpátky.
Kosťo?
RITA: OKAMŽITĚ SE MI OZVĚTE!
UDI ŠARABANI MĚLI BYCHOM TO DĚLAT ČASTĚJI
GALI, ZLATÍČKO MOJE, TADY MÁŠ MALÝ DÁREK
KRÁSNÝ PESACH! S LÁSKOU, MÁMA
- Prosím, nesahejte na mé věci. - Proč máš její knížku?
- Nevěděl jsem, že ji mám. - Proč ji máš?
Byla blbost vás sem přivést…
Proč máš ve svém bytě knížku mojí dcery?
Nechala ji tu.
Gali… Proč to tu měla? Co?
Udělal jsi jí něco?
- Já jí nic neudělal. - Proč jsi lhal? Proč tu byla?
Nic jsem jí neudělal. To ona využila mě.
Chodili jsme spolu.
Jak to myslíš, že jste spolu chodili? Jak dlouho?
Nevím. Pár týdnů. Měsíc.
Já…
Nevím, kde je, a mám… Bojím se o ni.
Vím, že tady v Moskvě nějakou dobu pobyla.
A vím, že pro muže jménem Juri Glaskov pracovala.
- Dostal ji do maléru a… - Pro Juri Glaskova nedělala.
- Ne, já to vím. - Ne, nedělala.
Jak to můžeš vědět?
Protože to ona byla Juri Glaskov.
Nemohla používat skutečné jméno, tak si vybrala falešné. Z mojí písničky.
Proč jsi mi lhal, když jsem se na ni ptala?
Snažil jsem se vás chránit.
Chránit před čím?
Před tím oligarchou?
Víš, kdo to je. Řekni mi to.
Tak řekni.
Gali by nechtěla, abyste se kvůli ní dostala do potíží. Ano?
Měla byste se vrátit do Izraele.
Měla… Teď potřebuju zjistit, kdo to je.
- Jak se ten oligarcha jmenuje? - Ne.
- Tak se lidi dopracujou ke zlomeninám. - Gali tě teda využila. A jak přesně?
Co od tebe chtěla?
Co to bylo?
- No tak. - Rono, otevři!
Poslyš, ten chlap má Gali. Rozumíš mi?
Buďte potichu.
A je tam úplně sama.
Musím jí pomoct.
Tak mi prosím řekni, kdo to je.
Rychle, makej! Ta půjde s náma.
Oblečte se. Rychle. Seber i její věci.
- No tak, pohyb. Nemluvte. - Ne, počkat. Proč…
Která je matka?
Tahle.
Víte, kdo jsem?
Jsem muž, kterého vaše dcera okrádala.
O ničem neví.
Buď zticha.
Už jsi toho napáchal dost.
„O ničem neví…“
Tady její kamarádka pracuje pro izraelské ministerstvo obrany.
Proto tady teď je.
Otázka zní, našly už, co mi její dcera ukradla, nebo ne?
Promiňte, pane.
Je pravda, že jsem hledala onu ukradenou věc,
ale okamžitě jsem toho nechala, jakmile jsem zjistila, že je vaše.
Doporučila jsem i své známé,
která hledá svoji dceru, ať udělá to samé. To je vše.
Zítra letíme nazpět do Izraele,
takže když nám dovolíte vrátit se do hotelu,
zítra budeme pryč a už se nevrátíme.
Prosím, ať udělala cokoli, já to vyřeším…
Prosím, jen… jen mi řekněte, kde je.
- Všechno jste prohledali? - Ano.
Osobní věci i ji osobně.
- Hotel? - Ovšem.
Nic jsme nenašli, ale…
Matka měla tohle.
Znáte ho?
Neznám.
Nechte ji být!
Nemá s tím nic společného!
Vždyť ani nevěděla, že Gali byla v Moskvě!
Lžete mi. Jak to, že jeho pas máte?
Nesetkala jsem se s ním. Nikdy.
Já jen… Našla jsem to v dceřiných věcech.
Myslím, že je mrtvý. Udělám, co budete chtít.
Jen chci svoji dceru.
Vaše dcera je mrtvá.
Vraťte se do Izraele.
Žije.
Lže.
Budeš už držet hubu? Zlomím ti i tu druhou.
Odvez je na letiště. Poradíme si s tím sami.
Mrtvá není. Lže.
Vaše dcera je mrtvá.
Vytáhli jsme ji z vězení.
Zastřelil jsem ji v lese.
Netrpěla.
Orno, ne.
To stačí, Romane! Prosím, neblázni!
Řekni ještě…
jedno slovo.
Žije.
Není mrtvá. Drží ji ve svém domě.
Nikoho k ní nepouští.
Viď, táto?
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková