ВСЯКА ПРИЛИКА С ДЕЙСТВИТЕЛНИ ЛИЦА ИЛИ РЕАЛНИ СЪБИТИЯ И МЕСТА Е СЛУЧАЙНА.
ОЗДРАВЯВАЙ
Орна, тя не е мъртва, лъже те.
Не е мъртва. Той я държи в къщата си.
Не дава на никого да я види.
Нали, татко?
Ставай.
- Видя ли часа? - Да, всичко е наред.
Летището е натам. Има полет до Израел след един час.
- Ще ви качат. - Чакайте.
Рома каза, че е в къщата на баща му. Каза, че Гали е жива.
- Орна, ела. - Самолетът ще излети.
Кажете ми какво е откраднала от него, ще го върна.
- Хайде, глупачко! - Ще го върна! Моля ви!
Не, чакайте! Спрете! Не си тръгвайте!
- Тя ми е дъщеря. - Отмести се!
- Не, моля ви! - Орна!
- Мърдай! - Не мога да ви пусна.
Не, чакайте!
Моля ви…
Не си тръгвайте! Почакайте! Само минутка, моля ви!
Каквото и да е откраднала от него, обещавам да го върна.
Аз съм й майка, познавам я. Ще го намеря. Моля ви.
Антон, дай ми минута. Наглеждай другата.
Имаше четири паспорта.
Той ме попита конкретно за този човек. Защо? У него ли е това, което търси?
Да.
- Но няма да го намериш. - Защо? Откъде знаете?
Ние не успяхме.
Вече пратихме хора там, професионалисти, но не можаха да го открият.
В момента Мумбай е много опасно място.
Но пък израелското разузнаване е на твоя страна.
Само имай предвид, че тези хора не са особено лоялни.
Ако откриеш нещо, обади ми се. И ще те заведем да видиш дъщеря си.
Антон!
ВОЙТЕК ИГНАЦИЙ
- Истинското му име е Ефраим Голдщайн. - Да, Ефи.
Индийската полиция също го е търсила.
Има един доклад - разпознал го е пътник в автобус до летището.
Бил е ранен, но жив. Проверили са сигнала, но не са го открили.
- Оттогава няма вести. - Мислех, че е мъртъв.
Приятелят му в Израел му изпратил пари тук, а той не си ги взел.
Ако не е мъртъв, логично е да започнем търсенето от тук.
Не сте полицайки?
- Не. - А откъде знаете адреса ми?
Може да ни помогнете.
- Рускини ли сте? - Не, израелки.
А каква валута използвате в Израел?
Не е срамно да получиш нещо в замяна.
- С какво да помогна? - Наш приятел пътува из Индия сам.
Малко е объркан. Не е съвсем наред.
Знаем, че някой му е превел пари тук,
но е използвал вашето име за превода.
Решихме, че сте му помогнали или сте му продали нещо,
или може би просто знаете къде е.
- Чакайте, ще ви го покажа. - Ето го.
Той не ви е приятел.
- И не съм го виждала. - Как така? Какво имате предвид?
Сгрешили са при изпращането.
Написали са "Лали Баттия" с две Т. Това е фамилията ми.
Вероятно са имали предвид "Батия" с едно Т.
А това име е често срещано тук - като мухите край боклука.
Но не познавам човека.
Не знаех за парите, докато вие и другите не го потърсихте.
- И други ли са питали за него? - Да.
Двама руснаци, един американец, а сега и израелки.
Май има много приятели.
Но на всички казах същото, което и на вас. Сбъркали сте къщата.
Ако знаех, че ме чакат 3000 евро, веднага щях да ги изтегля.
- Да е приятел на съпруга ви? - Той няма време за такива неща.
Едва намира време за нас. Съжалявам.
Другият ми син си идва от училище да хапне и отива на работа.
Моля ви, вървете си.
Защо някой ще пише фамилията ви с двойно Т? Странна грешка.
Госпожо, ако имаше разумно обяснение, нямаше да е грешка, нали?
Ела.
Имам много лошо предчувствие.
Всички сме така.
И какъв е планът ни?
Намираме Ефи, връщаме откраднатото, освобождаваме Гали,
живеем си живота,
глобално затопляне, колапс на хранителната верига, апокалипсис, край.
Хубаво, но имах предвид, че…
Не си тук от добро сърце.
- И от добро сърце. - Добре, но…
Защо не ми кажеш какво е? Какво всъщност е откраднала Гали?
Заради него си тук, нали? Трябва да го намериш и да го върнеш.
Не, по-скоро ти имаш нужда от превоз, а аз - от пари.
Какво?
Всички печелят. Намираме заедно откраднатото,
отнасяш го в Русия, връщаш си досадната дъщеря,
а аз информирам Израел къде е то.
Имаме ли местоположение, ще се заемат професионалистите. Не се бой.
- Рита? - Да.
- Здравейте. - Привет.
- Аз съм Сам. - Приятно ми е.
- Малък подарък от Стефан. - Благодаря.
- Поздравява ви. - Кой е Стефан?
Млъкни, глупаче.
- Да седнем ли на тази маса? - Да.
- Ела. - Елате.
Ако си ранен и те търсят, имаш нужда от две неща.
От паспорт, за да се измъкнеш от тук, и от лекар, за да не умреш.
За да намериш тези две неща, трябва някой да ти помогне.
Някой му е превел пари, но ударихме на камък - не ги е взел.
- А и раната му. - Лесно е да я превърже.
По-трудното е да намери лекар.
Малцина в Мумбай се занимават с такива неща.
Ако е тежко ранен, вероятно е отишъл при този лекар.
Кажете ми за автобуса.
Полицията е пуснала описание и някой е подал сигнал.
В Мумбай има към 15 000 автобуса,
но онзи, в който са го видели, е отивал към летището.
Минали са три месеца, а никой няма представа къде е този човек.
Момент. Значи всичко това се е случило преди три месеца?
- Значи е свързано с гарвана? - Какво е "гарван"?
Система за насочване на ракети.
- Какво? - За това става дума, нали?
- За отвличането. - "Отвличането"? Какво отвличане?
Преди три месеца четирима въоръжени мъже отвлякоха инженер
от един хотел тук, в Мумбай, и след това го убиха.
После други мъже се опитаха да убият тях.
Не сте ли чували за това? Тукашните вестници писаха.
- Сам, да се върнем назад. - Само че инженерът също е бил израелец.
Устройството, което е разработил - оръжие, система за насочване на ракети,
е прототип, който е откраднал от вашите хора и всички го търсят.
Сега инженерът е мъртъв и никой не знае къде е устройството му.
Вече три месеца в Индия пристигат хора отвсякъде
и буквално се прескачат, за да го докопат.
Много хора изчезват, много други хора пък ги търсят.
Добре ли сте?
Да, добре съм.
Имате ли снимка на човека, когото търсите?
Покажи я.
ВОЙТЕК ИГНАЦИЙ
Супер.
Отивам да пусна една вода.
Ако сервитьорката мине, поръчайте ми още една бира.
Значи е израелско.
Затова си тук, нали?
- Ще ми кажеш ли поне кой е Стефан? - Не.
- А ще ми кажеш ли какво има в пакета? - Не.
Супер.
ОТВЛИЧАНЕ - ХОТЕЛ - НАПАДЕНИЕ В МУМБАЙ 7 УБИТИ И 8 РАНЕНИ
Нападение.
Престрелката, достигнала връх около 10 ч., продължи близо 30 минути…
Не!
Да.
Не.
В Мумбай, да.
Става ли?
- Нашият човек не отиде по нужда. - Какво?
Преди малко го видях да говори по телефона в тоалетната.
Там има прозорец и се вижда в дъното.
Докато бях в тоалетната, поразмишлявах.
Ще ви помогна да го намерите. Хайде да обсъдим подробностите.
- Да тръгваме. Веднага. - Къде?
- Добре ли сте? - Орна.
- Каза, че ще помогне. - С нищо няма да ти помогне.
- Тръгвай. - Мамка му! Какви ги вършиш?!
Вървим спокойно. Две туристки, търсещи къде да хапнат. Качвай се.
Не, сега ям.
- Нищо, приятна вечеря. - Не!
Извинете ме, в почивка съм. Слезте.
Това е опасно място с опасни хора.
Ако решат, че знаеш нещо, а те - не, няма да се поколебаят да те отстранят.
- Не знаех, че твоят човек ще ни предаде. - Отиваме при лекаря.
- Рита? - Да.
Закъсняхте. Нямам много време, синът ми има рожден ден.
Няма да отнеме дълго. Да е жив и здрав.
- Коя от вас е ранена? Изглеждате добре. - Да, добре сме.
- Какво става? - Трябва ни консултация.
Няколко въпроса и ще платим колкото поискате.
Не знам кой ви е дал номера ми, но е сбъркал. Идете в болница.
Не, моля ви. Търсим наш приятел. Само един бърз въпрос.
Не, вървете си.
- На колко години е? - Кой?
Вашият син. Казахте, че има рожден ден.
- На девет. - Виж ти!
Точно като моя син. Сигурно не е заспал и ме чака.
Отговорете ни само на един въпрос и ще се върнете при семейството си.
Моля ви.
Добре. Какъв е въпросът?
Търсим наш приятел.
- Знаем, че е бил ранен, и може би вие… - За пръв път го виждам.
Кога е бил тук?
Казах ви, че не го познавам. Това ли беше въпросът? Вървете си.
Моля ви, много е важно за мен.
- Много. Моля ви. - Не.
Вървете си. Не ми дължите нищо.
- Откъде взе пистолет? - Тихо, седни.
- Моля ви, имам деца. - Рита, няма нужда от това.
Не ме прекъсвай. Кога е бил тук този човек?
Лекува ли го? Разкажи ми какво се случи.
Той умираше. Рана от шрапнел в лявото бедро, на няколко дни.
Исках да го оперирам под обща анестезия, но той отказа.
Носеше куфарче и се боеше някой да не го открадне.
Нямах избор. По време на операцията беше насочил пистолет към мен.
- Имаше ли някой друг с него? - Не.
Каза, че е умирал. Някой му е помогнал. Довел го е тук и после го е взел.
Вижте, не знам къде е отишъл, нито къде е.
- Ако искате пари… - Само ми кажи кой му е помогнал.
Предупреди, че ако кажа нещо, ще убие семейството ми, и му вярвам.
И аз мога да го направя.
- Рита, недей. - Млъкни.
- Моля ви! - Разкажи ми за този мъж.
Остави го, не е нужно да…
- Какво правиш? Полудя ли? - Пусни ме, глупачке. Ума ли си изгуби?
По дяволите!
Ако искаш, си рискувай живота, но повече не ми се пречкай.
- Мислех, че си тук, за да ми помогнеш. - Така е.
Но за целта трябва да се измъкнем невредими.
И всяка минута, в която сме тук заради тази глупост,
- повишава риска… - Не е глупост.
Не ме гледай така. Има неща, които не бих направила,
- които Гали не би допуснала заради нея. - Нима?
Да. Каква е тази гримаса?
- Драга, точно дъщеря ти ще го направи. - Изобщо не е вярно.
- Ще се качвате ли? - Благодарим, ще вземем следващия.
Добре.
Моля.
Не мога да повярвам, че е искала това.
- Нещо се е объркало, някакво усложнение. - Усложнение?
Дъщеря ти е била в армията на пост, който й е давал безумна власт в ръцете.
А след като се е уволнила, някой й е предложил сделка -
още повече власт и много повече пари.
Имала е две възможности - да бъде никой или да се възползва.
Не е имало усложнения. Всичко е много просто.
Знаеш ли какво е предложила на Михаил?
Той каза, че е нещо за ракети. Оръжие.
Откраднатото от нея не е бомба, която унищожава град с огромен взрив.
Това е хирургически скалпел. Банка, болница, електроцентрала.
Докато светът не се срине тихо отвътре.
Тя не е продала оръжие, а хаос. Такава е твоята дъщеря.
И ако беше тук, изобщо нямаше да се колебае какво да направи с лекаря.
Трябва да се обадя. Да се срещнем пак тук в 7 ч.
И стой в стаята си. Не обикаляй насам-натам.
Извинете, работи ли климатикът във вашата стая?
Не, тук изключват генератора в 2 часа.
- Така ли? - Не знам защо.
Защо през нощта? Защо изобщо го изключват?
Добре. Лека нощ.
Лека.
Добре ли сте?
- Имате ли нужда от помощ? - Не.
- Сигурен ли сте? - Да.
Определено имам нужда от помощ. Благодаря ви.
- Не можете да влезете в стаята ли? - Тази карта не работи.
Преди работеше и знам, че в бъдеще пак ще проработи.
Поне съм свел проблема си до настоящето.
Добро начало.
Нали? Дори слязох на рецепцията. Но там няма никого.
Позвънихте ли на номера на хотела?
- Какво? - Гениална идея.
Ето на.
Къде е телефонът ви?
- В стаята. - В заключената стая?
Точно в тази.
Има решение за това.
Вие сте еврейка, нали?
Съжалявам, чух ви да говорите на иврит с приятелката си до асансьора.
- Да. - И като еврейка…
как се чувствате с огромна свастика над главата си?
Не е ли нещо индийско?
Защото си спомням, че го видях няколко пъти с дъщеря ми на юг.
- Не вдигат. Да се обадим след пет минути. - Добре.
И какво всъщност е това?
Древен хиндуистки символ, нали?
"Свастика" на санскрит означава благополучие.
Хитлер я е завъртял на 45 градуса и я е сложил на нацисткото знаме.
От "мир и любов" става "смърт на евреите".
"Мир и любов". "Смърт на евреите".
Откачено, нали? Две различни значения, на 180 градуса едно от друго.
Четирийсет и пет.
Градусите са четирийсет и пет.
- Сигурно ви досаждам, не ви ли се спи? - Не мога да заспя.
- Сигурна ли сте? - Да. Опитах се, но не става.
Искате ли…
А дъщеря ви в същия хотел ли е?
Не.
Не, тя е…
Бяхме заедно на друга екскурзия. Идвам тук за втори път.
Ясно. И защо сте тук този път?
Помагам…
Търся приятел на дъщеря ми, който е изчезнал.
А вие защо сте тук?
Знам ли.
У дома ми беше тежко, в Шефилд, Англия.
Съпругата ми почина миналата година.
Боледува много дълго време.
Когато почина, изпитах някакво облекчение.
- Знам, че звучи ужасно. - Не.
Изпитвах угризения за това чувство,
които не бяха здравословни, нито уравновесени.
Просто имах нужда от малко спокойствие. За себе си.
Съжалявам. Не мисля, че съм…
Държа да знаете, че не съм искал да ви съблазня с тъжната си история.
Ако чуете моите…
Надявам се да намерите дъщеря си.
Не, всичко е наред.
- Съжалявам. - Няма за какво.
Нещо лошо ли казах?
Трябва да отида до тоалетната.
Приятелят на дъщеря ви. Него търсите, нали?
Малко ви стреснах, съжалявам. Само малко, нали?
Всичко е наред. Спокойно.
Не се бойте.
Отпуснете се.
Нали?
Рита!
Помощ!
Господине, помогнете ми!
Ще ми помогнете ли?
- Има ли някой тук? - Няма никой.
- Сигурен ли си? - Да.
Елате.
Полека.
Благодаря ви.
- Благодаря ви. - Няма защо.
Когато Гали беше на четири-пет годинки…
в детската градина имаше едно психопатче.
Пълна откачалка.
Заплашваше я, разкъса й куклата.
И един ден я блъсна толкова силно от люлката, че си счупи ръката.
Горкичката, беше през лятото.
Тогава аз самата бях още дете.
"Дете"! Бях на годините на Гали.
Отидох при учителката. Вече си представях как ще я заплаша,
че ако не разкара онова момче, ще я докладвам.
Но тогава тя ми каза,
че майката на горкото момче е в болница.
И че е доста ужасно от моя страна, че въобще се осмелявам да кажа нещо.
Не знам защо, може би защото никой не ме е защитавал, си затраях.
Дори не знаех как да подходя. Бях объркана и просто оставих нещата.
Дръпнах на Гали цяла реч
какво "голямо момиче" е и й купих нова кукла.
И просто зачаках случаят да се реши от само себе си.
Като се замисля, имам хиляди такива истории.
Така че какво ли разбирам?
Ако не съм й оставила друга възможност, освен да бъде жертва,
тя е станала насилник по моя вина.
Хубава история, много трогателна.
- Сърдиш ли ми се за станалото тази вечер? - Няма отношение към въпроса.
- А какъв е въпросът? - Въпросът е,
и нарочно ти го казвам деликатно,
дали си най-наивната жена на света, или най-тъпата.
И в двата случая живееш в измислен свят.
Обясни ми.
Разказваш ми тъжна история за това как учителката е оправдала един побойник.
Бил болен, близките му били болни, горкичкият той.
Но в крайна сметка отлично си знаела какъв е.
Просто някакво малко гаднярче, което е счупило ръката на дъщеря ти.
- Добре. - И какво правиш, като съм почнала?
Същото като учителката. Вадиш ми хиляди оправдания за Гали.
"Заради мен е, не е по нейна вина. Горкичката."
Няма значение, че не е знаела в какво се забърква и че не е искала,
защото в крайна сметка двете с теб прекрасно знаем каква е тя.
- Не е същото, тя е различна. - С какво е по-различна?
Защото е моята дъщеря.
ФИРМА ЗА ПОЧИСТВАНЕ
О, боже…
Ако ти е трудно, изчакай навън.
Синът ми го намери в автобуса, докато чистеше.
Беше ранен. Някой го беше прострелял, но не искаше да отиде в болница.
И не знаеше какво да прави. Веднага му казах да се обади в полицията.
Но израелецът му предложи пари - хиляда долара в брой.
Обеща и още, ако му помогнем, така че го доведохме тук.
- И после? - Помогнахме му.
Брат ми познава един човек.
Решава такива проблеми.
Свърза ни с един лекар в Мумбай и му уреди нов паспорт.
- Но за това му трябваха още пари. - Защо не взе онези, които му пратиха?
Само ни оставете парите, които ни даде.
- Да ги вземат и да се махат! - Тези пари ни трябват!
Не ми трябват парите, искам само да знам къде е той.
Не сме му направили нищо.
Просто му стана много зле.
Много зле. Явно раната му се е инфектирала.
Но отказа да отиде в болница, а аз не исках да отивам в полицията.
- Не искахме да си навлечем ядове. - Къде е той сега?
- Тук ли е? - Да, тук е.
Трябва да преспим тук тази нощ. Утре ще си тръгнем.
Няма да кажем нищо на никого.
- Да? - Рита е.
Момент, ще те свържа.
Какво правиш там, Олга? Вера?
Мила? Полина?
Здравей, Полина. Добър вечер.
- Коя е Полина? - Никоя.
Слушай, помислете какво ще ми подарите за празника.
Имам нужда от почивка на някое хубаво и топло място - например Майорка.
Сериозно ли? Страхотна новина.
- Кога е първия полет до Тел Авив? - Има тази вечер. В безопасност ли си?
- Да, на идеално място съм. - Супер. Изпращам ти билетите на имейла.
Полина, заета ли сте довечера?
Полина…
Чисто е.
Летим за Москва утре по обед.
- От кое летище? - "Чатрапати".
С най-ранния полет, който имат. Поспи малко.
Орна?
Ало?
Да, аз…
Съжалявам, че се обаждам така.
Случило ли се е нещо?
- Сигурно при теб е посред нощ. - Няма нищо, къде си?
- Добре ли си? - Не съвсем.
Възхищавам ти се, да знаеш.
Ти си като филмов герой, като Бамби.
Живееш си в някаква вълшебна гора, а останалите сме затънали до шия в кал.
И все пак се справи добре.
Кажи ми, като бяхме малки,
каква мислеше, че ще стана?
Знам ли, не съм мислил за това.
Но за някои хора просто знаеш, нали?
Просто…
инстинктивно разбираш, че от тях няма да излезе нищо.
Че не могат сами да избират пътя си.
Не, Орна, ти не си такава. И никога не си била.
- Жадна съм. Искаш ли вода? - Да, ако обичаш.
Всъщност мисля, че винаги съм била такава.
Когато забременях от Бени.
С Гали.
А също и с теб.
За мен не си такава.
Вече не.
Мисля, че едва сега съм готова да бъда майка.
А имам 23-годишна дъщеря.
Не е ли откачено?
Виж…
Изобщо не е откачено.
Но по-добре късно, отколкото никога, нали?
Ето.
Благодаря.
Рони, всичко наред ли е? Малко се притесних.
Какво? Не, добре съм.
Благодаря, Дори. Ти ми помогна.
Орна?
Орна!
Къде е тя? Къде е приятелката ми?
Каза да не те будя, че не ти е добре.
- Тръгна ли си? - Да, преди няколко часа.
- Да? - Рита е.
Свързвам те.
- Не си ли в самолета? - Не, спешно ми трябва полет до Москва.
Москва? Взе ли пратката?
- Трябва ми полет. - Добре.
С израелския паспорт ли?
Рита?
ИЗРАЕЛ
МЕЖДУНАРОДНО ЛЕТИЩЕ "ЧАТРАПАТИ ШИВАДЖИ"
Превод на субтитрите Живко Тодоров