S Robem jsme si psali, když byl ve vězení.
Měl spoustu času, tak psal dlouhé dopisy.
CLAIRE HUIEOVÁ FILMAŘKA
Tenhle napsal jako první.
"Milá Claire,
ve vězení čas utíká zvláštně.
Některé dny trvají věčně, jiné jen mžik.
Když trávíte v cele 23 hodin denně, čas se nekonečně vleče.
Hodně čtu.
Přečetl jsem celou Dunu.
Je to nejspíš jedna z nejlepších sci-fi fantasy sérií.
Podle mě je to klasika.
Luštit mě moc nebaví.“
Myslím, že jsem mu poslala nějaké křížovky.
"Poslouchám NPR, i když mám radši BBC News.
Využil jsem té situace, abych ze sebe za těch osm let
udělal lepšího člověka.
Vy to nepoznáte, znala jste mě
jen týden, ale zeptejte se mámy nebo táty.
Možná už jste to s nimi i natočila.
Netuším, co už máte.
Vyspěl jsem v tolika ohledech, že se to těžko popisuje.
Brzy napište. S upřímnými pozdravy, Rob.“
Ten byl první. Pak jsme si chvíli dopisovali,
než ho pustili.
NEZAPOMENEME
VRAŽDY V JOGURTOVÉM KRÁMKU
Dozvědět se o zrušení rozsudku byla velká věc.
Stál jsem ve dveřích cely,
protože za mnou přišel strážník,
nepřišlo to normální poštou.
Obsílka chodí jinak.
Přinesou vám ji. Já říkám: "Co to je?“
"To je od odvolacího soudu.“ Otevřel jsem to a povídám: "No teda.“
Naše odsouzení bylo zrušeno kvůli porušení práva na konfrontaci
podle šestého dodatku.
Při Springsteenově soudu
nechali části mé písemné výpovědi
číst do protokolu.
Při mém procesu použili části z nahrávky jeho výslechu.
Podle ústavy: "Máte právo
konfrontovat toho, kdo vás obvinil.“
Já odmítl svědčit u jeho soudu.
On odmítl svědčit u mého.
Jak jsme mohli
konfrontovat toho, kdo nás obvinil?
MIKE LYNCH SOUDCE
Byla to šedá zóna zákona.
Zatímco byl případ v odvolacím řízení,
vydal Nejvyšší soud Spojených států rozhodnutí,
kterým změnil zákon tak, aby byl zcela jasný,
což tento případ zvrátilo.
Nejznámější zločin
v Austinu má zajímavý vývoj.
Texaský odvolací soud rozhodl,
že soudní proces Michaela Scotta
nebyl spravedlivý.
Porotě prý bylo jeho přiznání prezentováno nesprávně
a neměl možnost konfrontovat Springsteena
kvůli obvinění.
Odsouzení Scotta i Springsteena bylo zrušeno.
Odvolací soud rozhodl, že u nich došlo k porušení ústavního práva.
Pokaždé, když ta slova slyším...
MARIA THOMASOVÁ ELIZINA MATKA
...že byla porušena jejich práva...
Naše holky zavraždili.
Nejvyšší soud rozhodl pět ku čtyřem.
PAUL JOHNSON VYŠETŘOVATEL 1997-2002
Čtyři soudci prohlásili:
"Nic to nemění.“ Ale potřebovali většinu.
Pro pět z nich to situaci změnilo, takže ti dva jsou zase u soudu.
Jakou dobu jste strávil ve vězení?
Šest a půl... Sedm let.
Odhaduju.
Jednou z věcí, kterou lidé nechápou, je,
že zločin se stal v roce 1991.
CARLOS GARCIA MICHAELÚV ZÁSTUPCE
V roce 1999 se přiznali Scott i Springsteen.
Springsteen byl odsouzen. Scott také.
Jeden dostal trest smrti, druhý doživotí.
O sedm let později jsou rozsudky zrušeny a začínají nové procesy.
Prokurátorka rozhodla,
že z důvodu podezření, že minimálně jedna z dívek
byla znásilněna,
zkusí najít vzorky DNA.
Vyvrcholil jste?
Nevím, jestli jsem ejakuloval.
Profilování provedli už při prvním procesu,
ale na stěrech nebyla cizí DNA.
Dřív totiž potřeboval tekutiny.
Teď se testovalo novou technologií
nazývanou Y-STR,
která dokáže najít DNA i z drobných částí.
Stát zaslechl o metodě Y-STR...
AMBER FARRELLYOVÁ OBHÁJKYNĚ
...a zpozorněl.
"Protože nemůžeme použít ta přiznání,
dokážeme jeho vinu vědecky.“
Máte chromozomy X a Y.
Dvojice chromozomů XX je samice, žena. XY je samec, muž.
Metoda Y-STR samičí DNA ignoruje.
Zavolali nám z kanceláře soudce:
"Můžeme se sejít?“
Když jsme přijeli,
řekl státní zástupce: "Našli jsme
kompletní profil u Amy Ayersové.“
AMY AYERSOVÁ 13 LET
"Nepatří žádnému z obžalovaných.
Ani těm dalším dvěma.“
Důležité je, že DNA patří někomu jinému.
JOE SAWYER ROBERTŮV ZÁSTUPCE
Nepatří nikomu z těch čtyř chlapců.
Hádám, že nyní bude stát prohlašovat,
že tam bylo pět chlapců namísto čtyř.
Bez ohledu na fakt, že to nedopovídá teorii,
se kterou pracovali poprvé.
Mysleli, že díky Y-STR získají pádný důkaz
k prosazení své pravdy.
Místo toho odhalili pravdu, se kterou se neumí vyrovnat.
Stát přišel s teorií,
že šlo o kontaminaci.
Někdo vzorek znehodnotil.
Může jít o kontaminaci, nebo důkaz přítomnosti další osoby.
ROSEMARY LEHMBERGOVÁ STÁTNÍ ZÁSTUPKYNĚ
K odběru vzorků došlo v roce 1991,
byly zpracovávány
a laboratorně zkoumány.
Metoda Y-STR rozezná i kožní buňky.
Kdokoliv, kdo se ke vzorkům dostal,
je mohl kontaminovat.
Představte si místo činu.
Bylo tam tak deset čísel vody.
ANGIE AYERSOVÁ AMYINA ŠVAGROVÁ
Na té zaplavené podlaze ležela nahá těla.
Mohlo to být cokoliv...
SHAWN AYERS AMYIN BRATR
Šlo o stravovací zařízení, chodí tam spousta lidí.
Začali testovat hasiče,
kteří byli na místě činu. Bylo jich přes 50.
Všechny policisty i příslušníky bezpečnostních složek,
lékařské pracovníky. Otestovali i Amyina otce...
bratra...
Kohokoliv, o kom mysleli, že by to mohl být.
Po otestování více než 200 mužů,
kteří tělo byť jen zahlédli,
nebyl už nikdo,
kromě někoho, kdo do té skupiny nespadal,
tedy skutečného vraha.
Ano, mohlo dojít ke kontaminaci.
Možné to je. Je to pravděpodobné? Ne.
Kompletní profil z vaginálního stěru nejmladší z obětí?
To není kontaminace, ale váš vrah.
ČERVEN 2009
Od původního soudního řízení
došlo k technologickému pokroku v oblasti analýzy DNA.
V tuto chvíli je zřejmé,
že mezi důkazy případu smrti
čtyř mladých žen je i DNA muže,
jehož totožnost zatím neznáme.
Vzhledem k tomu tedy nemohu s čistým svědomím dovolit,
aby případ projednával soud, dokud nebude známa totožnost
onoho jedince a nebudeme znát veškeré podrobnosti.
Poprvé v historii kriminálních případů v Texasu
byli dva muži propuštěni na kauci
v případě čtyř vražd prvního stupně.
Nemohl jsem obžalované nechat ve vězení,
proto jsem stanovil kauci
a státu dal ultimátum, kdy má proběhnout další soud.
Věřím, že Robert Springsteen i Michael Scott jsou zodpovědní
za vraždy v jogurtovém krámku.
Ujišťuji vás, že budeme tvrdě pracovat,
abychom případ dostali zpět k soudu.
Robertovi jsem se omluvil,
že na tento den tak dlouho čekal.
Svoboda mu byla odňata na více než deset let.
Slíbil jsem, že už se tam nikdy nevrátí.
Vyhrajeme. A je mi jedno jak.
Soudní proces, propuštění, cokoliv.
Jak se na svobodě cítíte?
Je mi skvěle. Děkuji Bohu, rodinám a právníkům,
že jsem tu možnost dostal. Díky.
Vědomí, že se možná nikdy
nenajde shoda, tuhle matku netrápí.
Důkazy hovoří jasně, DNA zapotřebí nebyla.
MATKA JENNIFER A SARAH
Budou za to pykat do konce života.
Na jejich místě bych radši zůstala ve vězení.
Je to tam pro ně bezpečnější, hodně lidí je na ně nabroušených.
ČERVENEC 2009 MĚSÍC PO PROPUŠTĚNÍ NA KAUCI
Je to jednoduché.
Šlo o špatně vedený výslech.
Vyslýchající překročili meze...
PŘÍPRAVA NA NOVÝ PROCES
...použitými technikami.
Ovlivňovalo je takzvané konfirmační zkreslení.
Hledali důkaz o vině,
protože byli přesvědčeni, že vyslýchaný vinen je.
To je Carlos Garcia. Myslím, že tady si připravoval
úvodní řeč
nového procesu, který se měl konat
asi v roce 2008 nebo 2009.
Snažili se z Michaela vymámit vzpomínky.
Ale ten byl vyděšený a nepamatoval si nic.
Zkoušeli to na něj: "Tohle je ta zbraň, ne?
Povězte.“
Michael odpověděl: "Jo, je. Tou zbraní zabil ty holky.“
Paul Johnson při sledování té nahrávky věděl...
Seděl ve vedlejší místnosti a sledoval to.
Paul Johnson v tu chvíli věděl, že nejde o vražednou zbraň.
Nechal ji testovat.
Expert na balistiku řekl:
"Je nepravděpodobné, že děvčata byla zabita touto zbraní.“
Podle mě během prvního soudu
nebyl kladen dostatečný důraz na to,
že zbraň neodpovídala nálezu.
Ty muže se zločinem nespojoval žádný fyzický důkaz.
Policie věděla, že nejde o vražednou zbraň.
I když při Michaelově výslechu naznačovali,
že je tomu naopak.
Za 17 let od spáchání onoho činu
nebyl nalezen jeden jediný důkaz,
který by chlapce s místem činu spojoval.
Ani jeden.
Jak dlouhé to bylo?
- Čtyřicet osm minut. - Dobře.
Musím to zkrátit na 20.
Sakra.
Podle mého to Johnson zpackal.
Co víc, když něco nesedělo, tajil to.
Už od začátku nedokázaly testy
kulek z těl dívek prokázat,
zda skutečně pocházejí z Mauricovy zbraně, či nikoliv.
Maurice řekl:
"Zbraň, se kterou mě zatkli, je ta,
kterou Forrest vzal a zabil s ní ty holky.“
Ale my věděli, že Maurice měl přístup ke zbraním.
I když jsme nenašli pozitivní identifikátor,
Maurice to neočistilo, protože jsme věděli, že měl i jiné zbraně.
Zbraň, se kterou byl zatčen,
by souhlasila pouze, pokud byste mu věřili.
Myslím, že jsem upřímný člověk.
Říkám pravdu.
Vše dělám poctivě.
Stejně tak jsem postupoval při vyšetřování.
Odsouzení potvrdila, co jsem si od začátku myslel.
Nejen že to udělali, ale že jsme to
nade vší pochybnost dokázali.
SOUDNÍ KOMPLEX OKRESU TRAVIS
Scott a Springsteen...
ŘÍJEN 2009 PŘEDSOUDNÍ JEDNÁNÍ
...už byli u soudu nesčetněkrát.
Dnes poprvé tam vstupují jako svobodní muži.
Oba jsou na svobodě od června,
kdy je okresní soudce Mike Lynch propustil na kauci
a prokuratura dostala lhůtu do dnešního dne dokázat jejich vinu.
Ticho v soudní síni. Povstaňte.
Soudní jednání okresního soudu je tímto zahájeno.
Předsedá soudce Mike Lynch. Můžete se posadit.
Dobré odpoledne. Jsme na záznamu.
V srpnu vydal soud
vzhledem k jedinečné povaze a okolnostem tohoto případu příkaz,
který stanovil dnešek termínem, do kdy mají strany soudu oznámit,
zda jsou připraveny s případem předstoupit před porotu.
Jak soud dobře ví, stát provádí testy s cílem
identifikovat mužského nositele...
EFRAIN DE LA FEUNTE STÁTNÍ ZÁSTUPCE
...kterého odhalil test Y-STR
z vaginálního výtěru jedné z obětí.
S ohledem na skutečnost,
že se nám tohoto nositele zatím nepodařilo najít,
nevidí stát jinou možnost, Vaše Ctihodnosti,
než podat návrh
na zamítnutí žaloby do doby,
než bude tato věc dořešena.
- Je to od státu vše? - Ano, pane.
Vzhledem k tomu, že proti návrhu není námitek,
vyhovuje soud žádosti u obou přítomných.
Když státní zastupitelství nedokázalo důkazní problém vyřešit,
přinutil jsem je případ stáhnout s možností znovuobnovení.
Podle mě jsme prosazovali zákon a jednali správně.
Vím, že všichni byli nespokojeni...
Promiňte.
...s tímto otevřeným koncem.
Předpokládám, že obžalovaní
jsou šťastní, že jsou na svobodě a nejsou obviněni.
Co nám řeknete?
Bez komentáře.
Nejde o žádné vítězství.
Stále nebyla zodpovězena hlavní otázka případu.
Kdo ten zločin spáchal?
Kde jsou pachatelé? Musíme je najít.
Především však musíme projevit soucit a starost
o rodiny dívek.
Můžete k soudu, ale spravedlnosti se nedočkáte.
Jen práva.
Spravedlnost možná vypadá...
BOB AYERS AMYIN OTEC
...pro každého jinak.
- Jo. - Může to být třeba pomsta.
Nenechte se mýlit...
bylo to těžké rozhodnutí,
které bych byla raději nedělala.
Věřím, že je to právně a strategicky nejrozumnější způsob...
RON LARA DETEKTIV
...jak Springsteena a Scotta znovu dostat před soud.
Mohli byste provést vyhledávání
v CODISU nebo databázi sexuálních delikventů?
Tyto profily zatím databázi nemají.
Jedná se výhradně o profil genu Y.
Co to znamená pro soudní systém?
Protože buďto jsou teď dva vrazi na svobodě,
nebo byli dva nevinní ve vězení.
Jak mají lidé systému věřit,
když ani jedno ze zmíněného není dobrý výsledek?
Ten případ si vyslechlo 24 obyvatel okresu
a oba muže odsoudilo.
Tohle je jen nový zvrat.
Musíme hledat nositele té DNA.
Je správné předložit to porotě
a nechat ji to posoudit.
Tak počkáme.
- Gratuluju. - Díky.
Vypadal jste sebevědomě. Byl jste sebevědomý.
Tohle byl jeho první den na svobodě.
Venku z vězení.
Vypadáte skvěle. Sluší vám to.
Zdravě...
Přestože obvinění proti vám byla nyní stažena...
LISTOPAD 2009 TÝDEN PO ZAMÍTNUTÍ
...jste velmi blízko očištění v očích veřejnosti.
Obvinění jsem zproštěn nebyl.
Došlo pouze k jejich zamítnutí.
Takže jsem se jen...
z jednoho vězení přesunul do jiného.
Sakra.
Kalhoty za 100 babek, ale nevejde se mi do nich pásek.
Nebylo to tak vzrušující,
jak si lidi myslí,
protože to z hlavy nevyženete.
Pořád se ptám: "Budu někdy zproštěn obvinění?“
- Ahoj. Těší mě. - Je tu producent.
Udělejte si pohodlí.
ŠTÁB 48 HODIN
Můžu uvařit kafe. Máme pivo, limonády
- a vodu. - Zatím nic. Díky.
Můžeme natočit pár záběrů
z vašeho běžného dne?
Tady je taková moje kuchyňka.
Mám tu troubu a mikrovlnku.
Pánvičku.
Dnes 35letý Robert Springsteen...
PRVNÍ NATÁČENÍ 48 HODIN
...nečekal, že stráví deset let za mřížemi.
Posledních několik let bylo hodně zpovykaných a šílených,
tak bych rád některé věci uvedl na pravou míru
a řekl lidem pravdu.
Našly se v jogurtovém krámku
- vaše otisky? - Ne.
- Vaše krev? - Ne.
- Vaše DNA? - Ne.
- Vlas? - Ne.
Nedokázal však vysvětlit, proč se po hodinách popírání
policii nakonec přiznal.
Jak se to stalo?
Já nevím.
Jde o nějaký psychologický jev, kterému nerozumím.
Litujete, že jste se přiznal?
Ano i ne.
Mluvil jsem s několika právníky a experty
a všichni tvrdí: "To se může stát každému.“
Lidé začínají zjišťovat
pravdu o falešných
a vynucených přiznáních.
LISTOPAD 2009 TŘI TÝDNY PO ZAMÍTNUTÍ
Jo. Sežer ho, Belle.
Ahoj, Belle.
Říkal jsem ti ten verš?
John Wisser se mě ptal, jakým veršem
bych charakterizoval konec toho případu.
Já odpověděl, že by to byl T. S. Eliot.
Tak takhle svět skončí Tak takhle svět skončí
Ne výbuchem, ale povzdechem
Není to uspokojivé.
Je po všem, protože věda němá názor.
Tak tu sedíme.
A je hotovo.
Dáš si doutník?
Ne, díky.
Ráno jsem mluvil se soudcem Lynchem.
Ten proces skončil, ale opravdový konec není.
I o tom jsme spolu mluvili.
Ptal se na tebe, tak jsem mu vyprávěl.
Myslí, že jsi odjel.
Řekl jsem, že jsi v Západní Virginii
a že jsem tě varoval, aby ses sem nevracel.
Policie věří, že jsi vinen. Pomalu z toho šílí.
Kdyby tě za něco chytili, z Austinu by ses nedostal.
Našli by si důvod, proč tě strčit za mříže.
To ti říkám.
I když byla obvinění stažena,
byla by to nová senzace.
Obžalovaný v případu jogurtového krámku. Belle, přísahám...
Já tě strčím...
Ne. Je mi jedno, co si myslíš.
48 HODIN
Mám Texas rád. Nerad odjíždím,
ale je to v tuhle chvíli nejlepší.
Nedošlo mi, že situace s policií je tak vážná.
S jistotou to nevíme,
ale působí to tak.
Nestojíme o potíže.
Radši být v klidu než litovat.
Východní sjezd. Je tam parkoviště.
O ROK POZDĚJI
EMS 10-18, mám tu raněného policistu.
Co začalo jako běžná silniční kontrola
skončilo smrtí muže, kterého austinská policie dobře znala.
Policista vystřelil jednou
a trefil podezřelého.
Zjistili jsme, že zastřelený muž je Maurice Pierce.
Podle policie projel stopku
a při útěku přeskakoval ploty
v sousedství.
Když ho Wilson dohonil...
Policista chtěl provést kontrolu a zadržet ho.
Ucítil prý mokro.
Maurice mu sebral z opasku nůž
a pořezal ho na krku.
Stav policisty Wilsona je stabilní.
O pár minut později volali sousedé,
že mrtvý útočník leží na zahradě jednoho z domů.
Obyvatelům Austinu je jméno Maurice Pierce dobře známé
v souvislosti s vraždami v jogurtovém krámku.
Podle členů rodiny Pierce
kvůli minulým zkušenostem policii nevěřil.
Seržant oddělení vražd
mi volal a já si ho podal.
Řekl jsem: "Měl jste pro mě přijet.
nechci slyšet, že je Maurice Pierce mrtvý. Chci to vidět.“
Vždycky jsem doufal,
že získáme důkaz,
který ho dostane k soudu za vraždu prvního stupně,
a že ho odsoudí na doživotí.
Takže...
když jsem zjistil, že ho zabili,
netrápilo mě to. Možná to zní drsně, ale je to tak.
Během let Maurice Pierce s policí opakovaně mluvil.
Vyslýchali ho a on jim odpovídal.
Pierce se policie bál.
Otravovali ho, protože byl hlavním podezřelým.
Johnson za ním chodil, vyptával se ho a on odpovídal.
1998 7 LET PO VRAŽDÁCH
Myslím, že chápete,
že mě, jako osobu odpovědnou za tento případ,
frustruje, že o něm máte informace,
které od vás nemohu nijak získat.
Pokud hledáte
o tom případu pravdu.
Ti předchozí policisté
mě vyslýchali
na stanici.
Bylo mi 16 a oni mě pekelně vyděsili.
Opakovali: "Víme, žes to udělal.“
I když jsem nic neprovedl.
Nebyl jsem nikde...
Nebyl jsem tam. Nemám s tím nic společného.
Řekl jste...
"Forrest vzal zbraň,
vrátil se a řekl, že s ní zabil
ty holky.“
Kdy jsem to řekl?
Deset dní po vraždách.
Když mě vyslýchali?
Já tam ale nebyl.
Neslyšel jsem celý výslech.
Máte jen ten z rána.
- Ano, ale... - Co se stalo
s tím zbytkem?
Kde je ta část,
kde mě k smrti děsili?
Předhazovali mi fotky.
Říkali: "Takhle ty holky vypadají,“
a podobně.
Kde to je?
Podle mě to nenahrávali.
Proto mám takový strach.
Já vám nic nepředhazuji, ne?
Když sem zavřete 16letého kluka
a řeknete mu: "Víme, žes je zabil,“
i když s tím neměl nic společného,
logicky ho to vyděsí.
Pamatoval byste si vraždy těch dívek?
Jo, pamatoval.
To doufám.
Kdybych je zabil, tak bych s vámi nemluvil.
Opakoval jste:
"Nevzpomínám si, nevzpomínám si.“
Když jsem začal psát, rozplakal jste se.
To nedělá ten, co si nevzpomíná.
Pamatujete si.
Pláč neznamená, že člověk něco skrývá.
Co to tedy znamená?
Že mě děsíte.
To to znamená.
Pierce zemřel kvůli PTSD.
O tom nepochybuji.
Kdyby se Maurice Pierce nerozhodl vzít 15. prosince 1991
do obchoďáku zbraň, dnes by žil.
A my bychom o tom dnes nemluvili.
Práci se snažím domů netahat.
Boty nechávám přede dveřmi, vypínám, jak jen to jde.
Ale i tak alespoň pár hodin z domova pracuju.
DAN JACKSON DETEKTIV ODLOŽENÝCH PŘÍPADŮ
Tak trochu si to protiřečí.
POLICIE AUSTIN
Na oddělení vražd jsem vyřešil každý případ.
Nenechal jsem tam jediný otevřený případ.
Asi jsem to zakřikl.
"Myslíš, že jsi dobrý? Taky máš jogurtový krámek.“
O. J. Simpson potřeboval na testy DNA spoustu krve.
To byl případ, který testy DNA
znormalizoval.
Teď odebíráme pikogramy,
což je tisícina nanogramu.
Okem nepostřehnutelné.
Pokaždé se zdá, že laborka dokáže
čím dál tím víc.
ODDĚLENÍ ODLOŽENÝCH PŘÍPADŮ
Buďte opatrní.
A je to.
Takhle to tehdy bylo?
Je to rekonstruované podle fotek a videí z místa činu.
Tady vepředu seděli zákazníci
a tady vzadu začal požár a byla tam těla.
NESKUTEČNÉ, ŽE JE TO JOGURT!
To první, co vidíme, jsou fotky děvčat
a biografie každé z nich.
A tohle je...
první věc, kterou ráno vidíte.
Jako připomenutí, že měly své příběhy,
rodiny, tváře a životy.
Není to jen případ.
Je to mnohem více.
Máme tu originální věci z krámku.
Tyhle dvě skříňky jsou jich plné.
Máme je i jinde.
Vzhledem k rozsahu tohoto případu
jde jen o část kopií.
Pořád máme originální VHS.
Tady jsou výslechy, tady kamera z auta,
originální VHS.
K přehrávání bychom museli někde sehnat videorekordér.
KOPIE KOPIE ROB SPRINGSTEEN
MICHAEL JAMES SCOTT PO ZATČENÍ
Máme neznámou DNA...
JOGURTOVÝ KRÁMEK
ODLOŽENÝ PŘÍPAD
...a prioritou je zjistit, komu patří.
Může jít o kontaminaci či o důkaz přítomnosti další osoby.
Jaká je pravděpodobnost kontaminace?
Máme originální vzorek z roku 2008.
V roce 2017 až 2019
se začal objevovat na jiných místech.
V jiných laboratořích.
Na nesouvisejících důkazech.
Jak by mohlo dojít ke kontaminaci,
když jde o různé oblasti místa činu,
o různé lidi s různými předměty,
které putují v různých časech do různých laboratoří?
Jako opakovaně vyhrát loterii,
taková je šance, že nesouvisející vzorky
manipulované lidmi v různých laboratořích
v různém čase kontaminuje
jeden a ten samý člověk.
Neexistuje.
Předpokládám, že teď bude stát prohlašovat,
že tam bylo pět chlapců namísto čtyř.
Nejde o kontaminaci laborantem nebo někým na místě činu,
ale prohlašovat, že je to pátý pachatel,
nebo to brát jako důkaz, že tam ti čtyři nebyli,
že to byl někdo úplně jiný...
Dokud nezjistíme, komu patří,
jde jen o spekulace.
To jsem nepochopila.
Všichni tvrdí, že jde o kontaminaci.
Rodiny věří, že jde o kontaminaci vzorků.
Řekl mi to i policista.
Tak jsem předpokládala...
protože jsou to lidé, kteří na tom případu dělali.
Ano.
Popravdě, hlava mi to nebere,
protože v přiznáních nikdo další není.
To by znamenalo...
To popírá ta přiznání.
Ta v tom případě totiž nedávají
smysl.
Víte?
Ano.
- Jo. - Já...
mlčím, dokud se nezjistí, komu patří.
Může to vést k někomu, kdo s případem nesouvisí,
že se jeho DNA přenesla nějakým normálním způsobem.
Třeba k nějakému kamarádovi.
Nebo jde o slepou uličku. Nevíme.
Nemůžeme DNA považovat za klíčový důkaz.
Je to spíš tak, že máte vzorek
a možná dokážete říci, kdo je jeho zdrojem
a komu nepatří.
Ale jak se tam dostala a kdy,
od toho je vyšetřování a jiné faktory.
Kdykoliv děláte test DNA,
musíte použít část vzorku.
Jakmile ji použijeme, už tam není.
Když máte malý vzorek,
můžete mít třeba jen jeden pokus.
Pak už není návratu.
Tady je Y profil od Jennifer Harbisonové.
V mnoha ohledech zde posouváte hranice
moderní technologie, možná míříme přímo na špici moderní technologie.
Nevíme, zda přinese výsledek,
který potřebujeme, což je v podstatě cokoliv,
nebo to bude jen ztráta času,
protože tohle ještě nikdo nikdy nezkoušel.
Je to poslední pokus, protože už není nic jiného,
co by tu vraždu pomohlo vyřešit.
Budeme si volat, tak vydržte.
Možná dokážeme řešit případy,
ale s technologiemi to neumíme.
Tady je má skupina, o které jsem vám říkala.
SHEILA WYSOCKI SOUKROMÁ VYŠETŘOVATELKA
Těší se na vás...
PAUL JOHNSON DETEKTIV V DŮCHODU
...protože jsem jim o vás říkala.
Máme na vás spoustu otázek,
ale chtěli bychom začít tím,
co byste teď udělal jinak?
Pokračoval bych ve vyšetřování
lidí od potoka.
Maca a ostatních, co se tam s ním poflakovali.
Nebral bych je jako na podezřelé, ale kvůli informacím.
Na Maurice jsme dostali spoustu tipů.
Maurice tvrdil Polancovi,
že pod tím mostem ukrývají zbraň.
Měli jsme podezření, že šlo o tu ráže .380.
Maurici, zavedeš nás tam, kam tu zbraň schoval?
Víte, kde je Shaolský potok?
U potoka vzadu.
Forrest říkal, že tam ji má.
Tam ji podle Forresta Mace schovává?
Netušil jsem, že tohle někdy zaznělo. Je to šílený.
MAC LUDIN JEDEN Z "LIDÍ OD POTOKA“
Netuším, co na to říct.
Mluvíme o klukovi,
Maceovi, který bydlí s mámou v bytovce Northcross.
Mluvil o mně.
V tomhle bytě, ale na druhý straně.
Přesně v tomhle?
Nevím o nikom jiném, kdo by tam bydlel
s mámou a byl jako já.
"Skinhead“, nebo tak.
Nenapadlo mě, že se sem vrátím.
Jako by mě pronásledovalo dětství.
Asi tady to bylo.
Jogurtový krámek byl odtud dvě minuty pěšky?
KEVIN PARLIN JEDEN Z "LIDÍ OD POTOKA“
Kolik to je? Necelých 200 metrů? Hodně blízko.
Obchoďák je z druhé strany té bytovky.
Hodně to tu popraskalo.
Tady...
Schovávali jsme se tu a pili pivo.
- Jo. - Nic víc.
Ve výpovědi zaznělo,
že jste tu měli zbraně.
- To je konina. - Ptali se na to.
Naprostý nesmysl.
Ptali se.
Taky chtěli aktuální vzorek DNA,
že prý ten původní ztratili.
Za prvé, neměli jsme peníze.
Kdybychom si mohli dovolit koupit zbraň,
nenechávali bychom ji u potoka.
Myšlenka nějaké sdílené zbraně je naprosto absurdní.
Měli jsme spoustu kuráže
a mysleli jsme, že jsme drsní a cool, ale kdepak.
Nebyli jsme zlí. Nikomu jsme neublížili.
Jo.
Podle mých zkušeností lidi nechtějí slyšet,
že existují lidé, co jsou z podstaty zlí.
Že valná většina z nás
není ani dobrá, ani zlá, ale sami si tu cestu volíme.
Což je podle mě to, co se tam stalo, ne?
Někdo byl zlý a jiný tomu přihlížel.
Mě zaráží to, že ten, kdo přihlížel,
nikdy nic neprozradil.
Jak to mohl tak dlouho tajit?
Někdo byl zlý,
ale věřím, že lidé mají možnost volby.
Takový já být nikdy nechci.
Udělejte pěkný kruh.
Chyťte se za ruce.
Děkujeme ti, pane nad námi.
LAURA GONZALESOVÁ ŠKOLNÍ HOSPODÁŘKA
Jsme vděčni, že jsi nás přivedl.
Žádáme tě, dej každému dobrého zdraví
a dopřej nám dnes pocit smíření.
- Ve jménu Ježíše, amen. - Amen.
Odvalte to pryč, protože ta kapsule je tam.
Sledujte.
- Jasně. - Je tam.
Odvalte ho tam. Opatrně.
Dáme ho pak zpátky.
- Byl to beton nebo bedna? - Nevzpomínám si.
Pamatuju, jak to dělali.
Něco tu je. Nevím co.
Nevím, jestli je to ono.
- Nevzpomínáte si? - Ne.
- Mám ten rok jako v mlze. - No jo.
Jo.
Já nevím.
Nemyslím, že to bude pod těmi kořeny.
Ani já. Třeba je to támhle.
- Možná tady. - To nedává smysl.
Myslí, že to bylo směrem ke dvorku.
Ani rodiče si nejsou jisti.
Nevíš to? Pomůžeš nám?
"Navždy nejlepší kamarádi.“
Amy Ayersová 21.2.1992. Sponzor ročenky.
A je to.
- Sakra. - Pozor.
- Sakra. Fuj. - Noviny.
Je tu něco v tašce.
Přineste odpadkový koš.
Stuhy? Ze stromu.
- Páni. - To jsou ony.
Stuhy ze sázení stromu.
Jsou na nich jména.
Navázali je tam, když ho sázeli.
- Nezapomeneme. - Ano.
To bylo ono.
Je hezké vědět, že v tom nebyli sami,
i když jim to tak připadalo.
KATE AYERSOVÁ DCERA SHAWNA A ANGIE
Spousta lidí ji milovala
a myslela na ni.
To je ona.
Protože jednou, když jsme byly na základce,
nevím, jestli někdy byla...
Až to uschne, zjistíme víc.
Neznala jsem podrobnosti,
ale vždycky jsem o tom věděla.
Prarodiče mají doma polštář s její tváří.
Říkala jsem si, kdo to byl.
Mají celou chodbu
plnou věcí s její podobiznou.
Vidíte, jak je to ovlivňuje.
Táta o tom moc nemluví.
To spíš máma kvůli tomu ječí na lidi.
Vždycky si říkám, jací by byli,
kdyby se to nestalo.
NEZAPOMENEME
Další kapitola uzavřena.
Smrt sestry, byť už je to 30 let,
se v mém životě projevuje mnoha způsoby.
Jmenuji se Sonora a jsem terapeutka.
SONORA THOMASOVÁ ELIZINA SESTRA
Mám praxi v Massachusetts.
K téhle práci mě přivedl fakt,
že jsem roky trávila snahou o uzdravení.
Ve chvíli, kdy přijdete o dítě,
zapátrejte po tom,
jaká byla vaše prvotní reakce.
Podle mě je přínosné vyprávět příběh
v různém prostředí a různými způsoby.
Zkuste napsat svému dítěti dopis.
Může být o vašem současném životě.
Ale trauma na síle neztrácí.
Když se mě zeptáte: "Vzpomínáš na jogurtový krámek?“
Cítím, jak se mé tělo mění,
když si na to vzpomínám.
To se asi nikdy nezmění.
Už je to 31 let a my o tom pořád mluvíme,
i když se snažíme to nedělat.
Popravdě, nebýt tebe,
- tak o tom nemluvím. - Jistě.
Ale potřebovala jsem to s tebou sdílet.
Včera jsme se bavily o tom,
jaké to je žít s tím,
že víš věci, které jiní nevědí.
Ne každý to vnímá stejně.
Ne.
Z některých lidí
v mé rodině se stali cynici.
Já nedokážu přijít na to,
jakým způsobem popsat sebe.
Proč mi ta tragédie umožnila mít lidi ráda o něco víc?
Mohla vyvolat pravý opak.
Děje se obojí.
Povídej.
- Dějí se obě možnosti. - Ano.
Dokážeš být protivná a cynická,
ale zároveň cítíš i to druhé.
Jsi blíž lásce.
Nástroje k vlastnímu uzdravení jsou úžasné. Málo je využíváme.
Upneme se k bolesti, protože je to pohodlnější,
než následovat světlo tam, kde čeká svoboda.
JAMES THOMAS OTEC ELIZY A SONORY
To ve skupinách, se kterými dělám, slýchám často.
"Nelíbí se mi to,
ale nevím, co jiného dělat.
Tohle znám. Vím, jak na to.
Vím, co s tou bolestí.
Vím, jak s ní žít.“
Tohle si já říkám o smrti:
"Doufám, že budu statečná a skočím do ní po hlavě.“
Chci cítit svobodu ze skoku do neznáma. Ať už je tam cokoliv.
- Nepoddat se strachu. - Nevnímat ho.
To, co mi i po 30 letech připadá náročné,
je zjistit, jak žít po tom všem
život takový, jaký chceme.
Ne, že by nám to mělo být jedno,
ale musíš nějak
přijít na to, jak milovat věci, které chceš dělat.
Správně.
Jo.
Je to složité.
Ale je to důležité. Já se vrátil na školu
po deseti letech.
Začal jsem studovat techniku, což mě baví.
Na vraždě je nejtěžší,
že vás úplně pohltí vyšetřování.
Pravda.
Je to dobrý? Špatný? Podělali něco?
Až ve chvíli, kdy jsem šel
na skupinu zaměřenou na truchlení, jsem se oprostil.
Tehdy mi zemřel otec.
Bylo to tak triviální.
Bylo mu 85 a byl dlouhodobě nemocný.
Celou skupinu jsem mluvil o Elize.
Bylo to osvobozující, soustředit se na ten žal.
U vražd to člověk popírá.
- Ano. - Je to nutné.
- Ale není to nutné u nás. - Mohu si to dovolit prožít.
- Ano. - Správně.
S tím naprosto souhlasím.
Mysleli jsme, že jednáme správně,
když jsme vystupovali veřejně,
protože jsme potřebovali udržet pozornost
a podporu veřejnosti,
aby nás měli rádi
a pomohli najít pachatele.
Kdykoliv se něco stalo, byly u toho kamery.
Postupem času nás to začalo zmáhat.
Je to 31 let.
Už bych to neudělala.
Odjela bych
někam daleko a strávila čas v tichu s Bohem.
Ale musíme být opatrní,
protože jsme byli pod drobnohledem,
ale většina lidí takovou podporu neměla.
Zabili jim bratra, ale nikdo s nimi nemluvil.
Nemluví o něm.
Potřebuješ lásku. Když trpíš, potřebuješ obejmout.
To je dvousečná zbraň společnosti.
Dostávalo se nám pozornosti, protože šlo o senzaci.
Čtyři zavražděné bělošky.
O tom případu vlastně moc nevíme.
Co víme?
Věřili jsme všemu, co nám řekli.
Je to...
Asi bych se víc stáhla.
Ale cítila jsem povinnost to dotáhnout do konce.
Nerada vás ruším,
ale potřebujeme záběr vás dvou.
Dobře.
- Jich? - Nás dvou.
- Ne, vás. - Potřebuje na nás široký objektiv.
Díky, že to děláte,
bylo to skvělé.
Byl milý, ne? Je dobrej.
Věděla jsem, že to zvládnu lépe.
Jestli to s námi chce sdílet...
- Řekl to. - Má strach.
- Jsem ráda. Je to dobrý pocit. - Taky mám radost.
Jen...
Když tohle pominu,
bylo to pár těžkých dní, zase se k tomu vracet.
Ale mám tě ráda a cením si té příležitosti.
Dostala jsem od tebe obrovský dar.
Nevím, jak ti poděkovat, že jsi to se mnou sdílela.
Tolik jsem toho zjistila.
- Snad tohle někomu pomůže. - Pomohlo to mně.
- Jen na tom záleží. - Pomohlo mi to hodně.
Jsem vděčná, že ses se mnou o svou zkušenost podělila.
S mámou už mluvit nemůžu, ale s tebou ano.
Jednu bláznivou ženskou nahradila druhá.
- Skoro nepoznáš rozdíl. - Přesně.
Jsme jako jedna.
No jo.
- Tak jo. Máte to? - Máte ten záběr?
Jsme tu.
Je těžké to vidět.
Tyhle fotky jsou z případů,
které byly za ty roky vyřešené.
O jak staré případy šlo? Hodně?
Většina z 80. a 90. let.
Určitě jste za těch 30 let slyšeli
od každého detektiva to samé: "Děláme, co můžeme.“
"Pracujeme na tom.“ A já jsem jen další z nich.
Chci, abyste věděli, že do toho dávám všechno.
Ten vzorek DNA je pro nás v tuhle chvíli klíčový.
Pokračujeme v přehodnocování každého důkazu,
protože to, co bylo před lety
nestabilní kvůli materiálu,
stavu věci či z jiného důvodu,
můžeme třeba s dnešní technologií zkusit použít.
Máme omezené množství.
Rozhodl jsem tak, ale nejsem na to sám.
Na práci s DNA jsem přizval chytřejší hlavy.
Odborníci z celé země poskytují poradenství,
abychom v případě
dalšího testování
či použití DNA měli nejlepší šance.
Pokud je mít nebudeme, tak chvíli počkáme.
Jestli máte otázky,
moc rád je zkusím zodpovědět.
Je milé slyšet...
nějaké informace.
Opakovaně říkáme,
že čerstvý pohled na věc je fajn.
Můžeme vzájemně komunikovat
a třeba to jednoho dne i vyřešit.
Vidím to nadějně.
Technologie se vyvíjí takovým tempem,
že brzy budeme moci otestovat položky,
které dříve testovat možné nebylo,
a reálně očekávat, že získáme profil.
Jednou ten případ vyřešíme. To veřejně prohlašuji.
POLICEJNÍ VELITELSTVÍ
Trpíte po svém dle svých možností.
Tohle zažít nepotřebujete.
V určitém bodě projekt skončí,
film se dodělá a vy ho vypustíte.
Jenomže já ho nedokončila.
Bylo to složité.
Nezachytila jsem všechny úhly, příběhy
a lidi.
Cítila jsem selhání.
Ještě horší bylo vnímat, že jsem lidi zklamala.
Zklamala jsem ty,
kteří mi věřili.
Věděla jsem, že stojí za to materiály zachovat.
Jsem ráda, že najdou využití.
Je to jako
pocta těm, kteří mi dovolili je natáčet.
Jak léta jdou,
zůstává případ nevyřešen.
Každého 6. prosince jsem se schovával.
Nebyl jsem k nalezení. Vzal jsem si volno,
když jsem byl u policie, i když jsem dělal pro Metro.
Šestého prosince byste mě nenašla.
Byl jsem sám v koutě.
Byl to můj způsob, jak strávit ten den hanby.
Nejspíš to tak budu vnímat tak dlouho,
dokud se ten případ nevyřeší.
Někdy mám pocit, že jde o vzpomínku, ale je to jen fotka.
Fotka, kterou jsem viděla nesčetněkrát.
Vytvořila jsem si kolem ní příběh.
Nezáleží na tom, jestli je vzpomínka přesná,
je to vaše paměť.
Ptáte se, jak se vyrovnáváme s traumatickými vzpomínkami
a jak je měníme, aby hojily?
Jedna nauka o myšlení říká:
"Vyprávíme ten příběh stále dokola.“
Podle mě se během toho vyprávění
musí stát ještě další věci.
Potřebujeme cítit podporu.
Pochopení lidí, co nás obklopují
a kteří nám naslouchají.
Pro vypravěče i posluchače toho příběhu
má sdílení mnoho benefitů.
To může vaši vzpomínku pozměnit.
Podívej, Eliza!
Překlad titulků: Jitka Volfová