Traducere cu A.I.(gemini-2.5), Sincronizat şi corectat: Mannix
Pa.
Salut.
- Mateo ! - Da ?
Micul dejun, ca de obicei.
Mulțumesc. Ești cel mai bun.
Pentru tine.
Așa că sunt în drum spre Nico, la librărie.
Mă bucur să iau ceva la...
- Josep ? - Te deranjează ?
Nu mă deranjează deloc.
Nu am nimic azi.
În afară de a lucra la romanul tău.
Ok. Asta se dovedește a fi
mult mai stresant decât credeam.
Să am numele meu pe copertă.
Dar acum știu exact cum se simțea Anna.
Și dacă o scriu și nimănui nu-i place ?
Ei bine, atunci fă ce a făcut Anna și
ia o cale diferită.
Nu de-aia e scriitoare de călătorii ?
Și e uimitoare.
Adică, fiecare restaurant despre care scrie,
afacerea lor se cvadruplează.
Și-a găsit vocația.
Și tu la fel.
Deci, care va fi numele romanului tău ?
Titlul provizoriu este TBD.
Despre ce e vorba ?
Și asta e TBD.
Ei bine, din moment ce mergi în direcția aia,
mai e o livrare la librărie.
Te-ar deranja mult ?
Nu, nu mă deranjează.
Ne vedem mai târziu.
- Ciao. - Ciao, bella.
Nico.
Salut.
Mai multe flori pentru Josep ?
Știu, știu.
Cred că în fiecare zi e Ziua Sfântului Gheorghe
când te întâlnești cu un florar.
Dar de fapt am un alt buchet de livrat.
Ai idee pentru cine sunt ?
Da, cred că da.
Sunt pentru iubirea vieții mele.
Asta e atât de dulce.
Ce sărbătorești ?
E nevoie de un motiv special
să-i dai flori iubitei tale ?
Nu.
Dar a trebuit să le livrez eu însumi.
Deci... îmi dai un bacșiș ?
Poate.
Vino aici.
Asta va merge.
Am ceva mai mult pentru tine.
Urmați-mă. Urmați-mă.
Haide.
Te rog.
Tadaa !
Nico, cred că ai fost jefuit.
Nu.
E raftul unde va sta romanul tău.
Nici măcar nu am un roman acum.
Nici măcar nu am un contract pentru o carte.
Blondo.
Trebuie să fii pozitivă.
Cum se zice... manifesta ?
Manifestă ?
Ok.
Manifestă-ți dorința.
Spune-o.
De acord.
Contractul pentru carte se va încheia.
Și...
Și voi obține tot ce mi-am dorit dintotdeauna.
Da.
Am spus-o deja.
Deci, cât durează afacerea asta de manifestare
până să-și facă efectul ?
Nu cred că se întâmplă instantaneu.
Nu, cred că ai dreptate.
Dar tocmai am primit niște e-mailuri.
De la agentul meu literar.
Ți-am spus eu.
Stai.
E oficial !
Voi fi romancieră !
Felicitări, iubirea mea.
Se pare că funcționează să spui lucrurile cu voce tare.
Nu cred că poate fi mai bine de atât.
Cred că da.
Urmează-mă.
Deci, ești pregătită pentru încă o manifestare ?
Trebuie doar să spui da.
Da.
Stai, la ce am spus da ?
Pentru viitorul nostru.
Ești inteligentă și frumoasă.
Și...
iubirea vieții mele.
Erica Olsen.
Vrei să te căsătorești cu mine ?
Dar, Nico, suntem împreună de doar cinci luni.
Nu e prea devreme ?
Ne-am iubit unul pe altul
timp de cinci ani.
Cum se spune...
când știi, știi.
De ce să așteptăm ?
Bine.
Acum încep să mă doară genunchii,
și nu ai răspuns.
Voi întreba din nou...
Blondo...
Nico !
E minunat.
Te iubesc. Te iubesc.
Stai, trebuie să găsim pe cineva să ne facă o poză.
Da.
Îmi pare rău, nu vorbesc spaniolă.
Anna ?
Unde ? Ce ?
Cum a știut unde să ne găsească ?
Am fost ghidată de lumina iubirii adevărate și a destinului.
Și Nico mi-a trimis locația lui.
Mulțumesc.
Hai, să mergem. Suntem gata ? Pregătiți ?
Spune, Barcelona, iubirea mea !
Barcelona, iubirea mea.
Am înțeles. Foarte bine, mergem.
Am informații despre un nou loc secret.
Desigur.
Trebuie să mergem să sărbătorim !
Când a sunat Nico, eram în drum spre acest incredibil
magazin enogastronomic din Bilbao.
Acolo vin bucătari din toată lumea.
E ca un mare pelerinaj.
Ce emoționant.
Nu e la fel de palpitant ca ziua asta
și să vă sărbătorim pe amândoi.
Stai, am mai fost aici.
Mulțumesc.
Bună.
Uită-te la privirea lui, pune ceva la cale.
Am fost la restaurantul din spate,
dar acum mergem în spate-spate.
Cum găsești locurile astea ?
Ce să spun ? Oamenii îmi spun lucruri.
E un dar.
Bună.
Ce mai faci ? Da, mulțumesc.
Hei, hei.
E super chipeș.
E super însurat.
De unde știi ?
Crede-mă, am verificat.
Deci, serios, ai întâlnit pe cineva în timp ce
mănânci prin Europa ?
Nu stau nicăieri suficient de mult pentru o poveste de dragoste.
Și e bine, pentru că îmi fac prieteni oriunde merg.
Și sincer, asta e tot ce vreau acum.
Prietenia e cel mai bun mod de a începe o poveste de dragoste.
Uită-te la mine și la blonda mea.
Anna, dacă nu erai tu,
poate nu ne-am fi spus niciodată ce simțim.
Bea pentru asta.
Să ciocnim pentru asta !
Fără tine, nu mi-aș fi dat seama niciodată
ce trebuia să fac cu adevărat.
Sper.
Adică, dacă vreau să continui să fac ceea ce fac,
va trebui să-mi dau seama cum să-mi fac
un nume mai mare.
Ai mii de urmăritori
care iubesc ceea ce faci.
Da, și toate afacerile,
familiile pe care le-am ajutat
scriind despre ele.
Și sunt foarte recunoscător că pot face ceea ce fac.
Dar dacă vreau contracte de brand, sponsorizări,
dacă vreau să-mi fac o carieră din asta,
trebuie să ajung la mai mulți oameni.
E ceva ce putem face să te ajutăm ?
Mulțumesc.
Nu, trebuie doar să găsesc acea poveste mare
care mă va face să mă remarc cu adevărat.
Și o voi face.
Cred.
După cum vedeți, totul în magazin
este cel mai bun dintre cele mai bune.
Mai ales mirodeniile.
Vă rog...
gustați o paella făcută cu cel mai exclusivist
șofran din lume.
Mulțumesc, Pablo.
Nu știu cum... cum să descriu asta.
E ca și cum...
ai gusta sufletul Spaniei.
Ceea ce gustați este șofranul familiei Estrella.
Șofranul familiei Estrella.
Suntem singurul magazin din lume care îl vinde,
și doar o săptămână pe an.
E Chef Carlo Pastorelli ?
Și e Otto Grünsfeld din Austria.
Am fost la cafeneaua lui pop-up Crăciunul trecut.
Și acolo e Eva Leclerc !
Am fost pe lista de așteptare pentru bistro-ul ei de peste un an.
Toți au venit personal doar pentru șofran ?
Cum am spus, e cel mai bun din lume.
Ei bine...
atunci va trebui să-mi cumpăr și eu.
Nu se poate ! Cât ?
Vine cu un bucătar personal ?
Adică, să fim sinceri.
E mult mai bun decât al celorlalți ?
Chiar e.-
Ai apărut de nicăieri.
Bine.
Poftim, domnule.
Bucură-te de casa săracă.
Cum ?
Anna, ăsta e șofran Estrella,
iar acesta e Javier Estrella.
Îmi pare foarte rău.
Țin să te anunț, familia mea produce
șofran de peste 150 de ani.
Merită fiecare bănuț.
Sunt... Sigur că da.
De fapt, nu sunt sigur.
Aș putea să vă iau un interviu dumneavoastră și familiei ?
Te opresc chiar aici.
Familia mea nu dă interviuri.
Pablo. Bună dimineața.
Vorbești serios ?
Ce fel de companie nu vrea publicitate ?
Familia e foarte discretă.
Nimeni nu știe nici măcar unde e satul lor.
Nu-l poți găsi decât dacă vor ei.
Și nu vor.
E prima dată pentru orice.
Scuză-mă. Javier ?
Ai venit să-ți ceri scuze pentru că ai insultat moștenirea familiei mele ?
Cred că doar insultam prețul.
Dar vreau să înțeleg.
Ce face ca șofranul vostru să fie cel mai bun ?
De ce faci asta ?
Ghimelele astea cu două degete ?
Nu e cel mai bun.
E cel mai bun.
Bine, dar...
De ce ?
Crezi că o să-i spună 150 de ani de secrete
unui străin complet ?
Ei bine, sunt... Sunt Anna Kelly.
Scriu despre mâncare și-mi duc cititorii
în locuri în care n-au mai fost niciodată.
Ca satul tău, de exemplu.
Ai invitat-o aici ?
Chef ! Bună dimineața.
Mă bucur să te văd.
Încântat să te cunosc și eu.
Bună.
Lasă-mă să-ți pun o întrebare.
Ai auzit de șofranul Estrella ?
Da. Adică, cine n-a auzit ?
E o companie foarte discretă.
Foarte scump.
Familia are un sat care nici măcar nu e pe hartă.
Și, iubit de bucătarii din întreaga lume.
Tocmai l-ai căutat pe internet.
Nu am făcut-o !
Cum îndrăznești ?
Nu, ecranul meu e plin de cuvinte pentru primul meu roman.
Multe cuvinte, multe, multe cuvinte.
Nici măcar nu pot ține pasul cu viteza minții mele.
Atunci, de ce întrebai despre Estrella ?
Deci, în primul rând, cred că toate astea
Satul secret e doar o cascadorie publicitară.
- Așa-i ? - Hei !
Chiar apari de nicăieri.
Cine-i ăla ?
Te sun eu înapoi.
Așa-i ?
- Ceea ce-ai spus. - Ce-am spus ?
- Știi tu ce-ai spus. - Am uitat deja.
Voiam să-ți dau niște șofran de-al nostru,
să-mi cer scuze că am fost nepoliticos,
dar m-am răzgândit.
Serios ?
Nu mai fă asta.
Chiar crezi că dorința familiei mele de intimitate
e un fel de truc publicitar ?
Ești... cum se zice ?
Naivă ?
Simt că știai deja cum să spui cuvântul ăla.
Nu știi nimic despre noi.
E absolut adevărat.
Nu aveam idee că șofranul e atât de important.
E unul dintre cele mai prețuite condimente din lume.
Face parte din istoria regiunii, din tradiția ei.
E gustul Spaniei.
Mai valoros decât aurul.
Asta e. Acum știi.
Am citit câteva din lucrările tale, apropo.
Serios ?
Pablo, proprietarul magazinului, mi-a arătat.
Cum poți să scrii despre bucătăria spaniolă
și să nu știi despre șofran ?
Ai perfectă dreptate. A fost o mare neglijență.
De-aia vreau să vin la ferma ta.
Vreau să mă educ.
Cum se zice niciodată în engleză ?
Tocmai ai făcut-o.
Exact.
De acord.
Desigur că da.
Javier.
Ce faci aici ?
Eu ? Nu, nu.
Ce faci tu aici ?
Eu te-am întrebat primul.
Îi livrez personal șofranul șefului în fiecare an.
Acum e rândul tău.
Ce faci aici ?
Locul ăsta e foarte exclusivist.
Cred că nu sunt atât de...
Care e cuvântul ăla ?
Naivă... cum credeai.
Aveți nevoie de ajutor pentru a comanda ?
Nu. Sunt bine.
Sunt bine.
"I'm fine" înseamnă sunt bine.
Ceea ce-ai spus tu înseamnă sunt bună.
Am tot zis asta toată săptămâna.
Încerc doar să ajut.
Scuzați-mă.
Poftim ?
Da.
Aveți ceva fără șofran ?
Sunt alergic.
Vreți să stați împreună ?
Nu, nu. Suntem...
Nu suntem împreună.
Nu, nu, nu. Cu siguranță așteaptă pe cineva.
De fapt, nu.
Nici eu.
E aglomerat și am putea lua o masă.
De acord ?
Adică, dacă vă ajută.
Nu vrem să vă facem să cheltuiți bani.
Putem...
Mulțumesc, domnule.
Ce comandăm ?
Ai încredere în mine ?
Nu.
O să ai după masa asta.
Mănânci de parcă ai fi ieșit din închisoare.
Prefer expresia a mânca cu poftă.
Salut. Noroc !
De fapt, în familia mea, ciocnim de trei ori.
O dată pentru tradițiile trecutului.
O dată pentru recunoștința de a fi împreună în prezent.
Și o dată pentru sănătatea și fericirea
familiei în viitor.
- Noroc ! - Noroc !
Îmi place.
Trebuie să fie plăcut să provii dintr-o familie mare.
De cele mai multe ori, da.
Dar nu acum ?
Să spunem că...
au anumite așteptări de la mine
pe care nu le-am îndeplinit.
Și...
Nu știu de ce îți spun asta.
Abia ne cunoaștem.
Am acest efect asupra oamenilor.
Bine. E rândul tău.
Spune-mi despre familia ta.
Nu prea sunt multe de povestit.
Mama mea a murit când eram mai tânăr.
Tatăl meu, câțiva ani mai târziu, și de atunci...
De atunci sunt pe cont propriu.
Ei bine, nu ești singur în seara asta.
Dar doar pentru că chelnerița ne-a forțat.
Nu sunt chiar atât de supărat din cauza asta.
Noroc !
Suntem singurii de aici ?
Nu.
Scuze, scuze, scuze.
E nebună.
Haide, haide.
În regulă.
N-am închis niciodată un loc înainte.
Da, păcat că a trebuit să se închidă.
Aș putea vorbi cu tine toată noaptea.
Atunci de ce nu facem asta ?
În regulă.
Îți place înghețata ?
Uneori trebuie să crezi în noroc.
Vedeți ?
Vine.
Știu pentru că azi a fost ziua mea norocoasă.
Aș vrea ca această zi să dureze și mai mult.
Și eu, dar trebuie să merg în Portugalia mâine.
Trebuie să găsesc un fulger într-o sticlă
pentru că șofranul e prea scump.
Uite.
Știu că voiai să scrii despre
familia mea și sat, dar...
Nu pot să-i cer asta.
Sunt deja supărați pe mine.
De ce ?
Acum nu e important.
Când te întorci în Spania ?
Nu știu.
Dacă nu fac ceva să schimb lucrurile curând, eu...
S-ar putea să nu mai pot sta în Europa mult timp.
Dar nu vreau să vorbesc despre asta acum.
O să fim aici.
Chiar acum.
Recunoscător pentru această zi perfectă, minunată și neașteptată.
A fost scurt și dulce.
Și puțin picant.
Picant, de ce ?
Șofran ?
Nu, de data asta nu.
Bună, Beth.
Ești așezat ?
O să fiu.
Ce se întâmplă ?
Revista Savoir caută un nou redactor pentru publicația lor
internațională și te au în vizor.
Cum ?
Serios ?
Te-au urmărit online.
Le place farmecul tău, felul în care ajungi în unele dintre
cele mai secrete și izolate locuri.
Da !
Asta... Adică, asta e...
E incredibil. Minunat.
Care sunt următorii pași ?
Asigură-te că te aleg pe tine.
Găsește ceva despre care nimeni n-a mai scris niciodată.
Ceva spectaculos.
Dacă faci asta... ești acceptat.
Vrei să spui, poate, o fermă secretă de șofran
într-un sat medieval ascuns ?
Asta e foarte specific. E real ?
E greu de spus.
Nu, știi ce ?
O să găsesc ceva în Portugalia.
În regulă ? Mă ocup.
- Bine, pa. - Pa.
Cum ?
Nu. Nu, nu, nu, nu.
Ei bine, ești sigur că l-ai încărcat înainte să pleci ?
Da, era complet încărcată.
Pur și simplu, s-a oprit din senin.
Bine, atunci, trimite-mi locația ta
și o să-ți trimit pe cineva.
Rămâi acolo.
În regulă.
O să-l trimit acum. Dar știi ce ?
Mă descurc.
La revedere.
Javier.
Nu-mi vine să cred.
M-ai urmărit până aici ?
Cum ?
Nu !
Nu, mașina mea electrică s-a oprit.
Așa că am început să merg pe jos.
Nu-mi vine să cred că acesta este satul tău.
Care sunt șansele ?
Ce cauți aici ?
Nu. Asta e imposibil.
Decât dacă...
Decât dacă e destinul.
Te-a văzut cineva intrând ?
Trebuie să plecăm de aici.
Nu. Ești căsătorită !
- Ce ? - Știam.
- Nu. - Știam că ești căsătorit.
Desigur.
Credeam că ești prea perfect.
Dar știi ceva ? Nu ești perfect.
Pentru că, de fapt, ești un înșelător.
Anna, gata !
Nu sunt căsătorit, bine ?
Da ?
Atunci de ce nu vrei ca nimeni de aici să mă vadă ?
Eu...
O să-i trimit un mesaj unui prieten să-ți încarce mașina,
și apoi poți să-ți continui călătoria. Bine ?
Mulțumesc mult.
Îmi pare rău că v-am deranjat azi.
Nu. Îmi pare rău.
Știi, ar fi fost perfect în regulă
cu cum s-au terminat lucrurile.
Am avut o zi perfectă în Bilbao.
Dar acum, tot ce-mi voi aminte este asta.
Prietenul meu nu poate aduce încărcătorul
decât foarte târziu în seara asta.
Ei bine, atunci va trebui să-mi găsesc un loc în orașul tău.
Anna !
Totul în jur e rezervat.
Și nu e nimic în oraș pentru că nu primim vizite.
Cred că o să dorm în mașina mea în seara asta.
Nu fi ridicolă. Ce ?
Unde mergem ?
Urmează-mă.
Asta e casa ta ?
Da, da, da. Haide. Haide.
Pe aici.
Nu știu ce crezi că urmează să se întâmple acum,
dar ca să știi, nu se întâmplă.
Nu, ai înțeles greșit.
Te duc în camera de oaspeți
ca să poți dormi singur.
În afară de fantome.
- Ce ? - Glumesc.
Îmi pare rău. Sunt foarte nervoasă.
- Pe aici. - De ce ?
În regulă. Ai nevoie de ceva ?
Prosoape, apă, gustări.
- Un pistol cu electroșocuri. - Ce ?
Sunt incredibil de confuz.
Anna, știu că e puțin ciudat.
Dacă vrei să pleci acum, înțeleg.
Pot să te duc.
- Nu vreau să plec. - Te rog, nu pleca.
- Nu o voi face. - Bine.
Nu pot să cred că ești chiar aici.
Știu, nici eu.
Nu eram sigură că te voi mai vedea.
Mă bucur că am făcut-o.
Și eu.
În ciuda modului în care mă comport, eu...
N-am fost niciodată mai fericit să văd pe cineva în viața mea.
Trebuie să pleci înainte de răsărit.
Cum ?
Te rog, ai încredere în mine, e mai bine dacă nimeni nu te vede aici.
Îmi pare rău.
Noapte bună.
Carlos !
Cine e ?
Îmi pare foarte rău.
Ce e... ce e prometida ?
Asta înseamnă logodnică.
Logodnică ?
- Javier, pot să vorbesc - cu tine o secundă ?
Te ascult.
În privat ?
Bine.
Ce se întâmplă ?
Îți voi spune de îndată ce mâncăm ceva.
Îți plac ouăle, nu-i așa ?
Micul dejun nu pare o prioritate acum.
Ce grabă.
E minunat.
Da, e acasă.
Stai, locuiești acasă cu familia ta ?
Hei, hei, hei.
E foarte comun în moșiile mari ca aceasta, nu-i așa ?
Toată familia mea locuiește aici.
Bine, dar de ce cred ei că sunt logodnica ta ?
Hai să mergem pe aici.
De acord. De acord.
Foarte bine !
De acord.
Nu eram în Bilbao doar ca să vând șofranul familiei mele.
Trebuia să mă întâlnesc și cu un pețitor.
Și acea pețitoare să-mi găsească o soție.
Pețitoarea are și o mașină a timpului ?
Pentru că asta e destul de demodat.
Toată viața mea e demodată, nu-i așa ?
De aceea avem succesul pe care îl avem.
E tradiția.
Chiar și așa, n-am mers niciodată la întâlnire.
De ce nu ?
Pentru că...
Pentru că după ce te-am cunoscut, nu-mi puteam imagina
cu nimeni altcineva.
Deși credeam că nu te voi mai vedea niciodată,
Știam că nu-mi puteam respecta promisiunea față de familia mea.
Ce promisiune ?
Că mă voi căsători înainte de următoarea recoltă.
Deci ei cred că sunt pețitoarea
... cu cine ?
Da, și pentru ei, a fost la timp.
La timp pentru ce ?
Haide.
Proprietatea câmpurilor noastre se transmite
din generație în generație prin...
Dacă moștenitorul de sex masculin nu se căsătorește și continuă
moștenirea familiei, se termină.
Toată acea istorie, toată acea muncă se termină.
Și s-ar termina cu mine.
Nu ai frați și surori care să poată face asta ?
Nu, sunt singur la părinți.
E pentru mine sau pentru nimeni.
Nicio presiune.
Știu că trebuie să fac ceea ce e corect pentru familie.
Voiam doar mai mult timp.
Și atunci ai apărut tu.
Știi ceva ? Îmi pare foarte rău.
Dar nu mă pot căsători cu cineva pe care abia l-am cunoscut.
Adică, tehnic aș putea, dar nu pot.
Anna, cred că ești minunată,
dar nu-ți cer să fii logodnica mea.
Explicam de ce familia mea
era atât de entuziasmată și...
de ce nu voiam să te vadă.
Nu, știu.
Eu... da, știam.
Dar, cu toate astea...
asta nu înseamnă că nu simt nimic pentru tine.
Serios ?
Dacă ne-am fi întâlnit în altă epocă.
Într-un loc diferit.
Dar nu s-a întâmplat.
Și, așa cum ai spus, ai multe de făcut.
Și ești norocoasă.
Ai libertatea să mergi unde vrei,
când vrei.
Și... să fii cu oricine vrei.
Da. Asta... asta e.
Și acum, prioritatea mea este să-mi găsesc vocea ca scriitoare,
și vreau să pot explora în timp ce fac asta.
Aș vrea să pot ajuta.
Da.
Și eu.
Ce o să-i spui familiei tale când plec ?
O să-mi vină ceva în minte.
Dar acum hai să ne bucurăm de o ultimă masă împreună
înainte să ne luăm din nou rămas bun.
Peria e mai rea.
Nu cred că e ceva distractiv în asta.
- E moartea. - Oameni murind.
O să-i spun adevărul chiar acum.
Vrei să vin cu tine ?
Nu, nu, nu.
O să fiu bine.
- Mulțumesc, mulțumesc. - Cu plăcere.
I-ai spus și totul a fost bine ?
Da, da, a înțeles complet.
Vezi ?
Te-ai îngrijorat degeaba.
Prietenul meu așteaptă în mașina ta.
- Ar trebui să ne grăbim. - Bine, o secundă.
Bună. Plec acum.
Plec ? Plec ? Minunat.
Ce se întâmplă ?
Nimic. Adică, știi, scriu.
Sperând să nu fie teribil și să nu-mi irosesc
singura șansă de a avea cariera visurilor mele.
Merg la Barcelona.
Nu ! Știi ce ?
Nu trebuie să o faci.
Ba da, sigur că da.
Evident că te zbați, și vreau să fiu alături de tine
așa cum ai fost alături de mine.
Spun că nu trebuie să mergi la Barcelona
ca să-mi ții o prelegere de încurajare.
Cum ? Nu se poate !
Ce faci aici ?
Cum ai știut unde să mă găsești ?
Păi, ți-ai partajat locația, îți amintești ?
Și, tocmai ne-am întors în timp sau ce ?
Da. Cam așa.
Javier, aceasta este cea mai bună prietenă a mea, Erica.
Erica. Javier.
Bună.
Deci, acesta este domnul Șofran ?
Prefer Domnul Șofran.
Îmi place.
- Bună. - Bună.
Nuntă ? Ce nuntă ?
Nunta fiului meu și a frumoasei sale logodnice...
Anna. Anna.
- Credeam că tu ești - cel care-i va spune.
Ești logodită ?
Eu...
Ne scuzi doar, doar o secundă ?
În regulă.
Nu poți fi logodită cu un bărbat pe care abia l-ai cunoscut.
Asta s-a întâmplat cu mine și Nico.
Te-ai îndrăgostit de el după ce l-ai cunoscut,
și acum o faci din nou !
Nu e același lucru, bine ?
De fapt, nu suntem logodiți.
Nu asta cred ei.
Trebuia să le spun, dar nu cred că am făcut-o.
E o poveste lungă.
N-am decât timp.
Credeam că ai un termen limită.
Ce se întâmplă cu scrisul tău ?
- Carlos. - Erica.
Bună. Bună. Îmi pare bine.
Poate voi doi puteți vorbi la cafenea ?
- Sigur. - Sigur că da.
O voi deschide devreme, voi pregăti cafea cu lapte.
Sigur, sigur.
Poate ai putea deschide și barul.
Da.
Mi-a venit ideea.
Aș putea sta aici la nesfârșit.
Adică, sunt povești la fiecare colț.
Și, știi, dacă e adevărat, despre oraș,
ținut secret tot acest timp,
gândește-te ce poveste incredibilă
ar fi pentru tine.
Ar fi o exclusivitate culinară a vieții.
Nimeni nu a avut acces înainte.
Și acum tu ai.
Ei bine, de fapt, nu.
Ești literalmente aici.
Știu, dar nu i-aș putea face asta lui Javier.
Mi-a cerut să nu fac asta. Nu ar fi corect.
Anna.
Javier s-a întors.
Cred că trebuie să...
Știi ce e cu adevărat frumos ?
Curtea.
Hai, să ieșim.
În regulă.
Ai nevoie de ceva despre care să scrii și iată-ne.
Ai nevoie de asta !
Știu, dar familia lui Javier nu va permite.
Să permită ce ?
Să scrii o poveste despre familia ta.
Are dreptate. Nu e posibil.
Dar să fie clar, n-aș scrie niciodată
o expunere sau ceva de genul.
N-aș împărtăși niciodată secretele familiei tale.
Ar fi o poveste despre oameni care încă prețuiesc
secole de tradiție.
Cum ar fi să-și forțeze primii născuți să se căsătorească
sau să fie responsabili de a pune capăt
sutelor de ani de tradiție.
Unele lucruri nu trebuie împărtășite.
Se pare că trebuie să-i spui
familiei tale ce vrei.
Ce vreau e timp.
Ce vreau e să fiu liber să găsesc dragostea în propriul meu timp.
Nu al lor.
Cum ajută scrisul Annei la asta ?
Ei bine, poate ea te poate ajuta să câștigi timp.
Poate poți să-mi întorci favoarea.
Să ne întoarcem înăuntru.
Bine.
Deci, cât timp crezi că ai nevoie, Javier ?
Ei bine, acum, trebuie doar să trec de recoltă
fără să-mi supăr familia.
Mai ales mama mea.
Dacă le spun acum, va fi prea multă distragere.
La ce te gândești, Erica ?
Ascultă-mă.
Și dacă Anna continuă cu această logodnă
până la recoltă ?
Așa că ai timp să-ți dai seama
ce vrei să le spui părinților tăi.
În schimbul a ce ?
Da. Aceeași întrebare.
În schimbul faptului că tu îi arăți Annei lumea ta.
Să o lași să investigheze.
Ea va împărtăși cu voi perspectiva ei.
Și odată ce vei citi ce a scris,
o să fii uimit.
Nu trebuie să te angajezi acum.
Adică, ai putea să o citești și apoi să decizi.
Nu e presiune.
Bună !
Bună.
Bine.
Mulțumesc.
Ce spune ?
Inima ei.
Inima ei ?
Nu suportă stresul.
Anna.
Bine.
Ce a spus ?
Spune că vrea să te cunoască mai bine.
Și să vă luați timp, doar voi doi, să vorbiți.
Mi-ar plăcea.
Nu ești spaniol ?
Nu, eu... Sunt american, dar...
spaniola mea e... sunt foarte bun.
Bine, bine.
Lasă-l.
Vom lua ce putem.
Mamă, vom fi acasă să mâncăm.
Apoi poți întreba ce vrei mai târziu.
Minunat.
Tocană de fructe de mare.
Adio.
Ciao, ciao.
Înapoi afară, deci ?
- Da. Minunat. - Minunat.
Chiar facem asta ?
Cum am spus, nu vreau să-mi fac familia să-și facă griji
când e atât de mult de făcut.
Așa că... dacă ești dispus, și eu sunt.
Promit să le spun adevărul după recoltă.
Și îți promit că nu voi dezvălui nimic din secretele familiei tale
secretele de fabricare a șofranului lumii.
O întrebare.
Unde voi sta ?
Bun venit în casa noastră de oaspeți.
Simțiți-vă ca acasă.
Asta e ca paradisul scrisului.
Stai ! Ar trebui să rămâi.
Cum ? Chiar ?
Da ! Am nevoie de un prieten.
Ai nevoie de un loc liniștit să gândești.
În plus, toată asta e bazic ideea ta oricum.
Nu crezi că ar trebui să-l întrebi pe Javier mai întâi ?
Te rog. Va fi încântat.
Și în plus, va ajuta să convingă pe mama lui
că ești aici ca domnisoara mea de onoare,
ajutându-mă să-mi planific nunta.
Bine, o să-l sun pe Nico
și să-i spun că voi sta câteva săptămâni.
Spune-i că cu cât termini mai repede de scris,
cu atât mai repede vei putea să-ți planifici propria nuntă.
Nu pot termina ceva ce n-am început încă.
Atunci, începe.
Bine, o voi face.
Și tu, ai multe de scris.
Știu, sunt entuziasmat.
Acest articol va fi uriaș.
Dar nu vom spune familiei mele încă, nu-i așa ?
Bine.
Se simte cam ciudat, nu-i așa ?
Să le ascundem două secrete.
Îmi pare rău. O să le spun.
Înainte să fie publicat, dar nu încă.
De acord.
Bună !
- Bună. - Bună.
Ți-am adus câteva lucruri ca să-ți fac șederea
un pic mai plăcută.
Mulțumesc, domnule.
Mulțumesc, mamă.
Sunteți un cuplu adorabil.
Eu... eu...
Nu sunt prea bun la... la spaniolă.
Mă descurc.
Nu-ți face griji, și eu lucrez la engleza mea.
Mă întrebam, aveți o parolă Wi-Fi ?
Wi-Fi ?
Wi-Fi.
Este, energie sus pe... calculatorul tău.
Oamenii se ceartă între ei.
Videoclipuri cu pisici.
Doar te tachinez, domnișoară.
Desigur că avem Wi-Fi.
Dar funcționează doar când moara se învârte.
Nu.
Mă crezi din nou ?
E amuzant.
Tată, nu o mai tachina pe Anna.
O vei speria.
Nu, nu, nu e posibil.
Mă bucur pentru tine, fiul meu.
Văd că ești îndrăgostit.
Da.
Da, da.
Ei bine, trebuie să mă întorc la muncă.
Mă bucur să te revăd, Anna.
Parola este Estrella 1857.
Anul în care familia noastră a început această fermă.
Minunat.
- Ciao. - Mulțumesc.
Mergem ?
Vreau să-ți arăt ferma înainte de
banchetul tău de bun venit din această seară.
Banchet ?
Nu puteam începe cu ceva mai mic ?
O farfurie cu măsline și un shot de orujo ?
Nu-ți face griji.
Te vor iubi.
Dar nu vrem să o facă, nu-i așa ?
Pentru că nu suntem cu adevărat logodiți.
Nu știi niciodată cine ascultă aici.
Erai un mare fan James Bond
când erai copil ?
Cum ai știut ?
Asta e.
Bună.
Îmi pare rău că n-am sunat. Semnalul a fost slab.
Unde ești ?
Sunt cu Anna în acest mic oraș din Țara Bascilor.
Încă unul dintre locurile tale secrete.
N-ai idee.
Și când te întorci ?
M-au invitat să stau câteva săptămâni.
Un fel de tabără de scriitori.
Poate că voi reuși să scriu cartea.
Da, da, sună minunat.
Cu cât îți termini mai repede romanul,
cu atât mai repede începem să ne planificăm nunta.
Nici nu mă pot gândi la asta până nu știu...
Să știi ce ?
Că va fi la fel de bună ca ce am scris înainte.
Despre ce vorbești, Blondino ?
Cartea va fi incredibilă.
Mulțumesc.
Dar încă nu știm.
Adică, dacă a fost doar norocul începătorului ?
Și dacă...
și dacă nu e la fel de bună ca înainte ?
Cum se spune norocul începătorului în spaniolă ?
Nico ?
Blondino ?
Păi, avem o bibliotecă, o piață.
Păi, ai văzut deja cafeneaua.
Barul.
Deci, nu trebuie să pleci decât dacă vrei.
Nu.
Dar îmi place să merg la Bilbao în fiecare an.
E ceva în energia unui oraș mare.
Știi, am crescut în Boston,
așa că am apreciat mereu
liniștea de la țară.
Ei bine...
Avem spațiu din belșug.
Te poți muta.
Cred că ocup prea mult spațiu.
La revedere.
Toată lumea e foarte entuziasmată.
Ei bine... nu.
Sunt fericiți pentru că o altă generație
de Estrellas este în sfârșit asigurată.
Crezi că nu le pasă de fericirea ta ?
Fericirea mea nu e prioritatea.
Îți voi arăta ce este.
Acolo sunt.
Moștenirea mea de familie.
Câmpurile noastre de șofran.
Frumusețea acestei pământuri mă va lăsa mereu fără suflare.
Florile sunt într-adevăr frumoase.
Știi de ce numesc șofranul aurul roșu ?
Nu.
Pentru că, de secole, a fost folosit ca monedă.
Era chiar parte din zestrea unei mirese.
Aici totul e conectat.
Tradiția. Economia noastră.
Familia.
Exact.
- Scuze. Anna... - Bună. Îmi pare rău.
Acesta este vărul meu, Miguel.
Bună.
Am auzit multe despre tine.
Sunt atât de...
Ușurat.
Sunt atât de ușurată că tradiția Estella
va continua.
Trebuie să continui să lucrez.
- La revedere. - La revedere.
Ciao.
Miguel mă ajută să gestionez ferma.
El e cel care pare să știe
întotdeauna ziua perfectă pentru a începe recoltarea.
Și dacă greșește momentul nepotrivit ?
Ei bine, o zi prea devreme sau prea târziu
și șofranul nu e la fel.
Și asta înseamnă un an foarte greu
pentru toți din sat.
Dar lucrez la o soluție pentru asta.
Vino.
Ce-i cu toate astea ?
Planul nostru B.
Am testat tehnici folosind diferite
temperaturi de culoare pentru a vedea care produce
cele mai bune flori.
Așa că nu trebuie să-ți faci griji în privința unui an prost.
Nu, dar încă trebuie să ne facem griji pentru mama mea.
Mătușii mele Rosa nu-i place că folosim această tehnologie.
Crede că dacă nu e natural, nu suntem noi.
Nu e Estrella.
Încă un mod în care încalci tradiția,
fugind ?
E ca și cum ai merge împotriva a ceea ce se așteaptă.
Mă întreb dacă nu fac prea multe nebunii.
Nu, nu cred.
Încerci să-ți schimbi viața în bine.
Nu e nimic rău în asta.
Uite.
Șofranul ăsta înflorește deja.
Lasă-mă să-ți arăt ce se întâmplă în continuare.
În regulă.
Facem asta la toate florile.
În mod tradițional, o fac femeile din familie.
Ele sunt cele care găsesc adevăratul suflet al șofranului.
Tragem de fiecare fir.
Le uscăm cu grijă și le depozităm în aceeași zi.
Fă asta de jumătate de milion de ori și vei avea o recoltă.
Vrei să încerci pentru cercetarea ta ?
Da, sigur.
Familia și prietenii vin din toată Spania să ajute.
Dar, pe măsură ce anii trec, din ce în ce mai puține
generații mai tinere vor să rămână tot anul
să aibă grijă de fermă.
De aceea obiceiul nostru de căsătorie a început
în primul rând.
Pentru a ne asigura că există întotdeauna o generație mai tânără
care să transmită tradițiile și pământul.
Și oricine s-ar căsători cu mine în cele din urmă este de așteptat să învețe totul.
Ei bine, e bine că nu ne căsătorim pentru că
Nici măcar un cactus nu pot să-l țin în viață.
Nu cred.
Nu putem.
Bine.
Bună.
Hei.
Bună.
Cum a fost turul ?
A fost bine.
Am învățat multe despre șofran.
Pun pariu că a fost super interesant.
Doamne.
Bună, Anna.
Ai grijă, bine ?
Tu pleci după recoltă, iar el nu.
Nu vreau să te rănești.
Știu, știu.
Crede-mă, sunt conștientă.
Dar mă ajută.
Îl ajut. Asta e înțelegerea, nu ?
În regulă.
Ar trebui să ne schimbăm pentru banchetul tău de bun venit ?
Sunt atât de încântată că ai venit.
Normal, ai fost la logodna mea.
Sunt aici pentru orice ar fi asta.
Dar ar trebui să te speli pe față.
Da, da. Hai să mă spăl pe față.
Bună.
Bine ai venit.
Fotbal american, nu-i așa ?
Desigur, îmi place !
Da, n-am mai văzut așa ceva.
Vrea doar să te simți binevenit.
Ce drăguț.
De fapt, sunt mai mult o persoană a cărților.
28 la 25 ?
Bună, fetelor. Sunteți aici.
De ce nu veniți ambele în bucătărie ?
În regulă.
Ne întoarcem.
Miroase incredibil aici.
O să-ți arăt secretul familiei Estrella
de a mânca paella după nuntă.
Și vom începe un plan mâine dimineață.
I-ar plăcea.
Mi-ar plăcea.
Punctaj !
Scuzați-mă. Eu doar...
Au marcat ?
Ce s-a întâmplat ? Ce s-a întâmplat ?
- Gol ! - Nu se poate !
- Vrea să spună touchdown. - Touchdown.
- Touchdown ! - Touchdown !
Anita, unde ești ?
Mă întorc.
Îmi place când marchează !
Mulțumesc. Brânză.
Bună.
Yum.
Cred că ea vrea doar să fii aici.
Cu ce pot să ajut ?
Poți tăia ceapa.
Bine. Sigur, sigur.
Lasă-mă să-ți arăt o metodă mai bună.
Bine.
Deci...
În regulă.
În regulă. Bine.
Așa.
Te dor ochii de la ceapă.
Nu, nu, nu.
Nu, e doar...
mama mea a murit când eram mai tânără.
Așa că, de fapt, nu a avut niciodată ocazia să mă învețe
genul ăsta de lucruri.
Îți place să fii în bucătărie, nu-i așa ?
Ei bine, asta e din cauza tuturor oamenilor de aici.
Javier nu știe cât de norocos e.
Ei bine, ar trebui să-i spui.
El crede că tu ești norocosul.
Un ce ?
- Un spion. - A zis un spion ?
- Nico ! - Bună.
Da, e logodnicul meu.
El... el e logodnicul meu.
- Bună. - Bună.
Logodnicul tău e un spion.
Nu ! Librar.
Acesta e cel mai bun om.
Da. Da, da, da.
Nico.
Bunul meu prieten.
Dă-mi voie să te invit la o băutură.
Bună idee.
Scuzați-mă. Scuzați-mă.
I-ai spus altcuiva unde e satul nostru ?
N-am spus nimănui.
Ne-am împărtășit locațiile.
Ce drăguț !
De ce ești aici ?
Eram îngrijorat.
Păreai atât de agitată și nu răspundeai.
Nașule ? Asta e o mișcare îndrăzneață.
Știu, nu ?
Sunt bine. Totul e în regulă.
Sunt bine.
Te cunosc, știu când ești...
Da, știi, e destul de complicat.
- Aveam blocaj de scriitor. - Dar...
M-a luat panica.
Da, cu siguranță.
Acum scriu de zor, așa că...
totul e bine, promit.
Da ?
Vom rezolva, e în regulă.
Știi, Erica e una dintre cele mai bune scriitoare
din generația ei.
Nici măcar nu am fost publicată.
Asta nu schimbă faptul că ești un geniu.
Bună.
Ne întoarcem la casă pentru desert.
Vii ?
Da.
Trebuie să vorbim despre planurile de nuntă.
Da, da.
Vom fi acolo.
- La revedere. - La revedere.
- La revedere. La revedere.
- La revedere. - Ciao.
Vrea să vorbim despre planurile noastre de nuntă ?
Nu, nu ale noastre. Ale Annei și ale lui Javier.
Ești logodită ?
Nu e real.
De ce nu ?
I-ai spus că a fost dragoste la a doua vedere.
I-ai spus asta ?
Eram dramatică.
Credeam că nu te voi mai vedea niciodată.
Nu e nimic.
Eu...
Îți promit că nu ne căsătorim.
Atunci sunt confuz.
Ce se întâmplă de fapt aici ?
Știi ceva ? Îți voi explica totul
în drum spre casă.
Bună idee. Hai, să mergem.
Bun, asta e toată povestea.
Ești sigur că ești de acord să mergi cu asta
până te întorci la Barcelona ?
Da, sigur. Desigur.
Dar trebuie să spun ceva.
Voi doi aveți scântei.
Ei bine, trebuie să fim convingători pentru familie.
- Așa e. Da. - Da.
- Face parte din înțelegere. - Face parte din înțelegere.
Da.
Surpriză !
Așteaptă o secundă.
Ce vrei să spui că crezi...
Mulțumesc.
Cadouri.
Nu sunt nebun, nu ?
Vezi adevărata legătură dintre ei ?
Eu o văd.
Bună dimineața, domnișoarelor.
Bună dimineața.
Ce-i asta ?
Veniți cu noi.
Nașul meu și cu mine îți pregătim micul dejun.
Lasă-mă să ghicesc, voi doi ați stat treji toată noaptea, nu-i așa ?
Ați băut vin, și acum sunteți cei mai buni prieteni.
Ei bine, era vermut, dar...
Da.
M-aș putea obișnui cu asta.
Ai grijă.
Ține minte, nu te căsătorești pe bune.
De unde vine toată energia asta ?
Ei bine, doar spun.
Toate astea sunt pentru ca tu să poți cunoaște povestea
pentru a putea continua să faci munca pe care o iubești.
Dar ce se întâmplă dacă Javier citește povestea
și nu-i place ? Atunci ce ?
Apoi mă întorc la Boston și o iau de la capăt
pentru a treia oară ?
Nu, o să-i placă.
Pentru că articolul va fi incredibil,
și atunci vei obține ofertele de brand
și sponsorizările și tot.
Nu, nu, nu.
Nu mai e așa.
Mă bucur foarte mult de timpul petrecut cu familia voastră.
Știi, nu sunt familia ta adevărată.
Pare reală.
Bine, știi ce ?
Trebuie să faci un pas înapoi.
Te implici prea mult în toate astea.
Ei bine, pot spune același lucru și ție.
Ești atât de ocupat să te stresezi din cauza a ceea ce scrii.
Nu apreciezi faptul
că ești într-un loc frumos
cu cineva pe care îl iubești.
Nu mai gândi atât de mult. Doar îndrăgostește-te.
Bine, o să încerc.
De acord.
Și tu ?
Eu ce ?
Și tu trebuie să încerci.
- Nu mai vreau să vorbesc. - Dar... tu !
Ajunge.
Javi.
Hai să vorbim în engleză, așa pot exersa, nu ?
De acord.
Spune-mi mai multe despre librăria ta.
Este un loc minunat, plin de istorie
și de romantism și iubire.
Te-ai gândit vreodată să faci altceva
cu viața ta ?
Uneori.
Dar nu-mi pot imagina să fiu singurul
care a lăsat să moară cinci generații de moștenire.
Și eu cred la fel.
Da.
Este vorba de a găsi echilibrul, nu ?
Asta încerc să fac, doar că...
Nu știu cum să o fac să se întâmple.
Da.
Acest obicei de nuntă...
de unde a venit, în primul rând ?
Nimeni nu știe cu adevărat.
Pur și simplu era acolo.
O să zic, dacă ai fi forțat să te căsătorești...
Anna e o femeie minunată.
Da, așa e.
Dar chiar dacă ar fi ceva între noi...
Știu că asta nu e viața pe care și-o dorește.
Jur, pune șofran în orice.
Dacă ar putea să-l pună în pasta de dinți, ar face-o.
Am încercat.
Dinții mei au fost galbeni o lună.
Nu știam.
Serios ?
Miguel te caută.
Anna, vino cu mine la piață.
E timpul să începem să pregătim mâncare pentru Festivalul Recoltei.
Bine.
Întotdeauna avem celebrarea
cu o săptămână înainte să înceapă recolta.
Mamă, ar trebui să-ți spun.
Miguel crede că recolta ar putea veni curând.
Atunci nu avem timp de pierdut.
Și toată lumea are de lucru.
Și noi ?
Bineînțeles, e tradiția.
Domnișoara de onoare și cavalerul prezintă mirilor
planurile de nuntă bătrânilor pentru aprobare.
N-am auzit niciodată de așa ceva.
N-ai mai fost logodită până acum, dragă.
De fapt, plănuiam să mă întorc
la Barcelona în această dimineață.
- Nu. - Ce ?
Prostii.
Trebuie să rămâi weekendul.
Poți să stai în camera de oaspeți.
Da, o să fie distractiv.
Îi vom ajuta să-și planifice nunta.
Da. Da. Mulțumesc, domnule.
Nu trebuie să ajuți la planificarea nunții.
Nu, e în regulă.
Chiar cred că o să fie distractiv.
Și mi-ai zis să mă gândesc la altceva
pentru câteva zile, nu ?
Crezi că ar trebui să merg cu Rosa ?
Da.
Anna.
Hai, dragă.
Distrează-te !
Mulțumesc, domnule.
Dar o să-ți mănânc omleta.
Nu mi-ai lăsat nimic !
Biserica asta e perfectă pentru o nuntă.
Și când alaiul de nuntă iasă pe ușă,
clopotele sună.
Fiecare sunet spune o poveste,
fiecare bătaie, două vieți se împletesc.
Totul sub privirea atentă a vechiului și neclintitului clopot.
E superb, Rubia.
Ar trebui să-l folosești în romanul tău.
Ei bine, nu mă gândeam la povestea aia.
Mă gândeam la a noastră.
Rubia.
M-aș căsători cu tine mâine dacă aș putea.
Nu pot face pasul ăsta până nu...
termin pe ăsta.
Știu, știu. Eu doar...
Vreau să te ajut să-ți termini romanul mai repede.
Pentru că...
Abia aștept ca acele clopote să sune pentru noi.
Nici eu.
Aceasta este rețeta de Tarta de Santiago.
Facem asta doar pentru sărbătoarea recoltei.
- Acum cerne făina. - Da.
Și eu adun restul ingredientelor, nu ?
În regulă.
Las-o pe mama să te învețe să faci o prăjitură, exact... așa.
În regulă ?
Ce bine !
Și când terminăm de copt...
Am o altă surpriză pentru tine.
Rosa, nu trebuie să mai faci lucruri pentru mine.
Știu, dar vreau să o fac.
Stai.
Ești superbă.
Mulțumesc, domnule.
Bunica mea purta această mantilă.
Apoi mama mea.
Și apoi eu.
Și dacă vrei...
poți și tu.
Javier.
Trebuie să vorbesc cu tine.
În regulă.
Mi-am petrecut dimineața cu mama ta.
Nu. Ce a spus ?
Ți-a insultat lipsa de abilități culinare ?
Nu, dar cam da.
Îmi pare foarte rău.
Nu-i nimic.
Ei bine, ce s-a întâmplat ?
Nimic.
A fost una dintre cele mai bune dimineți din toată viața mea.
De aceea nu pot continua să mă prefac că sunt logodnica ta.
Anna...
Va fi devastată când va afla.
Să nu mai menționăm faptul că mă gândesc
să scriu un articol.
Anna, te rog, mai încet.
Te rog. Mai am nevoie de puțin timp.
Nu.
Nu pot. Nu e corect față de ei.
Și povestea ta ?
Cariera ta ? Nu asta voiai ?
Da, desigur.
Desigur, dar nu voiam așa.
Anna, dacă le spunem acum, va fi
o distragere teribilă chiar înainte de recoltă.
Ce e mai rău ? Faptul că nu
mă căsătoresc cu adevărat, sau faptul că sunt pe cale să
împărtășesc toată povestea lor cu lumea ?
Sincer, nu știu.
Încep să-mi dau seama că totul a fost o greșeală.
Dar e prea târziu.
Te rog.
Doar încă o săptămână.
După asta, o să le spun totul.
Sper că prăjitura e gustoasă.
A fost făcută cu dragoste.
Asta contează.
Și acum vom sărbători.
Începutul recoltei.
Și anunțul anunțul către sat
logodnei tale cu Javier.
- Scuză-mă. - Da.
De unde vin oamenii ?
Ei bine, sunt doar prieteni și familie care vin să ajute
la recoltă.
Festivalul este practic petrecerea lor de bun venit.
Bună, Javier.
Anna, ea e Nina,
fiica celui mai bun prieten al tatălui meu.
Încântată.
- Ești Anna Kelly ? - Da.
Scriitoarea culinară.
Da...
Te urmăresc online.
Ce faci aici ?
Știu că nu scrii despre Stele.
Nu.
Dacă ai fi...
ai fi alungată din sat ca...
ca...
Da. Un șobolan.
În cămară. Mă ocup eu.
- Da. - Nu, eu... înțeleg.
Ne vedem mai târziu.
La revedere.
Ce cuplu dulce.
Da.
Și un șobolan în cămară, nu ?
Am înțeles din prima.
Da.
- Hai să mergem. - Da.
Știu.
Nu-mi venea să cred că Anna poate coace așa.
Pun pariu că Javier se va îndrăgosti și mai mult de ea
după ce va gusta.
La fel cum m-am îndrăgostit și mai mult de tine
după ce ți-am citit cuvintele.
Nu spune așa ceva.
Cum ?
Nu mai lăuda scrisul meu.
Tată.
Ești bine ?
Nu.
Nu, nu, nu sunt bine.
Trebuie să le spunem totul.
Trebuie să le spunem chiar acum.
Mamă... Mamă, mamă, mamă !
Vreau să spun ceva.
- Bună... - Familie !
Ce spune ?
Vom recolta mâine.
Vreau să știi,
indiferent ce se va întâmpla după această săptămână,
mă voi bucura mereu că am petrecut acest timp împreună.
Timp pe care nu credeam că-l vom mai avea.
Plecarea de data aceasta va fi mult mai dificilă
decât ultima dată.
Javier.
Ar fi o onoare să te ajut pe câmp,
dacă îmi permiți.
Ești sigură ?
E o muncă epuizantă.
Da ! Știu că e atât de diferit de viața mea de zi cu zi, dar...
Mi-ar plăcea să fac parte din istoricul familiei tale.
- Ce drăguț ! - Știu.
Și eu, pot merge cu tine la casa de sortare ?
Doamne, ai scris până târziu.
Da, da.
Ei bine, era doar o sesiune de brainstorming.
Adică, locul ăsta e atât de inspirațional.
Nu-i așa ? Și eu cred la fel.
Bună.
Bună. Mulțumesc.
Da, mulțumesc mult.
Să mergem.
Bună, aici.
- Mulțumesc. - Cum merge ?
Bine. Știi, Am făcut asta
de când eram copil mic, și cred că asta e
cea mai mare recoltă pe care o văd.
Stelele sunt atât de norocoase să te aibă.
Ei bine, e o onoare.
Aceasta este o familie foarte specială.
Am aflat de logodna ta cu Javier.
Da.
- Felicitări. - Mulțumesc mult.
Poate că asta va servi drept inspirație pentru Miguel.
Ne vedem de aproape un an.
Dar e foarte timid, știi ?
Cum te-a cerut Javier ?
A fost ceva neașteptat.
A venit de nicăieri, și eu am fost, Da !
Da.
Scuză-mă, nu vreau să te rețin.
Nicio problemă.
- Bună ! - Anna.
Ce părere ai despre toate astea ?
E minunat.
Mă bucur să te aud spunând asta.
Asta e foarte special pentru mine.
Pentru noi toți.
Familie, comunitate.
Și acum tu vei face parte din el.
Mă bucur mult că ești aici, Anna.
Și eu.
Dulce Anna.
Scuză-mă, dragă.
În regulă.
Au fost melodii bune.
Hei, fă-mi o favoare, când vorbești cu familia ta...
mai târziu...
nu le spune despre articol, bine ?
Nu o voi scrie.
De ce ?
Nu, dar...
tu însuți ai spus cât de important era
pentru viitorul tău.
E atât de amuzant, că nu voiai să o scriu
în primul rând.
Credeam că ești ușurat.
Asta a fost înainte să știu în inima mea
că vei scrie din a ta.
Și ai avut dreptate.
E timpul ca această familie...
să iasă din trecut, să îmbrățișeze viitorul.
Dar nu le putem arunca în față.
O să... O să scriu despre altceva.
Nu e nimic.
Nu vreau să scrii despre altceva.
Sau...
să fii...
în altă parte...
decât aici.
Eu... Vreau să fiu aici.
Îmi place să fiu aici, știi asta.
Dar asta e moștenirea ta, nu a mea.
Și trebuie să plec acum,
cât timp mai am puterea să spun nu.
E Erica ?
Erica ?
Lasă-mă să-ți explic.
Să explici ce ?
Ceea ce ți-au scris despre secretele familiei noastre.
Conversațiile noastre.
Tradițiile noastre.
Stai, ce se întâmplă ?
Până la urmă, a fost un spion.
Nu, nu sunt un spion.
Sunt romancieră.
Sunt scriitoare.
Doar luam notițe, pentru că vreau să scriu
ceva vag bazat pe familia ta, pe...
Stai o secundă.
Scriai despre Stele ?
Nu, nu, nu în același fel ca tine.
Ce vrei să spui ?
Scriai și despre noi, Anna ?
Nu. Nu.
Ei bine...
Da.
Ce-ai făcut aducând americanii ăștia aici, Javier ?
Ca să ne distrugi viața ?
Dar... stai o secundă.
Nu aveam de gând să spun secretele familiei tale
sau ceva de genul ăsta.
Am... Am vrut ca lumea întreagă să te iubească la fel de mult ca mine.
Nu așa se arată dragostea, Anna.
Îmi pare rău.
Și mie-mi pare rău.
Stai o secundă, de-asta ai vrut să te însoțesc
cu toată treaba asta cu logodna falsă ?
Pentru intrigă ?
Anna.
Logodnă falsă ?
Nu te cred.
Nu.
Vă văd împreună. Sunteți îndrăgostiți.
O iubesc, mamă.
Te iubesc.
Și te iubesc.
Dar nu, nu suntem logodiți.
Stai.
Nu, lasă-mă pe mine. Eu ne-am băgat în încurcătura asta.
Eu ne voi scoate.
Haideți să ne așezăm și să vorbim despre asta.
- Nu ! - Bine, pot...
Nu.
Ai folosit ideile mele anul trecut ca pe o trambulină,
și acum o faci din nou ?
Trebuie să merg să vorbesc cu părinții lui Javier.
Anna.
Erica.
Dacă te chinui, trebuia să-mi spui.
N-am putut.
Dacă o iubești...
Căsătorește-te cu ea !
Nu pot să-i cer să se căsătorească cu cineva pe care abia l-a cunoscut.
N-am vrut niciodată să rănesc pe nimeni.
Mai ales această familie minunată.
Îmi pare foarte rău.
N-ar fi trebuit să vin aici de la bun început.
Mă bucur că te-ai oprit din mers.
Credeam că o să mergi până în Portugalia.
Ei bine, chiar aveam de gând.
Dar mi-am lăsat toate lucrurile la pensiune.
O merit pentru că am încercat să fac o ieșire dramatică.
Îmi pare foarte rău.
Și ai dreptate, eram doar disperat.
Ai citit vreodată Moby Dick ?
La liceu.
Așa că...
îți amintești cum căpitanul Ahab se luptă cu monstrul ?
Dar se pare că, de fapt, se luptă cu
propriile sale frici.
- De acord. - Acela ești tu.
Înțeleg.
Îți e frică să nu fii un scriitor bun,
și lași fricile să te copleșească.
Ai dreptate.
Am făcut-o.
Cam la fel cum tu aproape ai lăsat frica de a fi singură
să te copleșească.
Ce se întâmplă dacă sunt atât de orientată spre carieră încât
nu-mi voi mai permite niciodată să am așa ceva ?
O vei face.
De unde știi ?
Pentru că da.
Pentru că tu crezi în destin.
Și pentru că pui atâta iubire în univers
încât o vei primi înapoi.
Nu fi ca mine și nu îndepărta oamenii
cărora le pasă cel mai mult de tine.
Îmi pare rău că m-am supărat atât de tare.
Cred că pur și simplu m-a surprins.
Desigur, aveai tot dreptul să fii.
Dar trebuie să știi că nu aveam de gând să scriu
despre Stele.
De fapt...
Scriam o poveste despre o femeie.
Care iubea atât de mult un bărbat, familia lui atât de mult...
cu care s-a luptat și în cele din urmă a refuzat
o oportunitate incredibilă pentru cariera ei
pentru că nu este ceea ce voiau.
Pare complexă, dar adorabilă.
E o persoană incredibilă.
E cea mai bună prietenă a mea.
Știi, m-ai ajutat atât de mult anul trecut.
M-ai ajutat să cred în mine.
Nu înțeleg de ce nu lași pe altcineva
să facă același lucru pentru tine.
Am fost singură mult timp.
Ei bine, și eu.
Dar acum ne avem unul pe altul, oricât de mult ar dura.
Cred că ar trebui să ne întoarcem.
Să curățăm mizeria, nu ?
Da, probabil că e timpul să ne confruntăm cu balenele alea albe.
Știi că Ahab a fost mâncat la sfârșit, nu ?
Nu !
La naiba ! Nu te gândi la asta.
E o metaforă, dar metafora
se destramă complet.
- Anna. - Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău că am plecat așa.
Eu... nu știam ce altceva să fac.
Nu, eu... îmi pare rău.
Tu doar încercai să faci totul bine.
Eu... înțeleg.
Anna, știu că totul sună atât de complicat acum, dar...
Chiar nu mă pot vedea cu nimeni altcineva în afară de tine.
Serios ?
Eu... am vrut să spun ceea ce am spus.
Și eu.
Chiar apari de nicăieri.
Stai, stai.
Trebuie să vorbim cu familia ta.
Trebuie să le spunem că am făcut totul
pentru că ne pasă de ei.
Vino.
Cred că ar putea vrea să-ți spună și ei câteva lucruri.
Nu, Blondă.
Blondă.
Acum înțeleg totul.
Asta era ceea ce aveai nevoie tot timpul.
Nu știam cum să întreb.
Și știu că mă iubești în cel mai bun mod pe care-l știi.
Nu... nu în felul important.
Doar ascultându-te.
Și de-acum încolo, asta voi face.
Îți promit.
Bine.
Fiindcă am ceva să-ți spun.
Și trebuie să asculți.
Și eu. Și eu te iubesc.
Și ne vom căsători când vei fi gata.
Sunt gata.
Chiar acum ?
Da !
Pe cine am vrut să păcălim ?
Nu plănuiam doar nunta falsă a Annei.
O plănuiam pe a noastră, pe cea adevărată.
Ce zici ?
Scuze.
În primul rând, vreau să spun că-mi pare rău
că te-am mințit.
Că te-am mințit.
E important să știi că tot ce-am vrut eu,
a fost binele tău.
Și... și să-l ajut pe Javier.
Și tot ce-am vrut a fost doar puțină libertate.
Și asta e tot ce-am vrut...
și eu... doar că de tipuri diferite.
Și cred că am obținut-o.
Indiferent dacă public articolul.
Așa că... oricum, n-o să...
public articolul despre tine, așa că...
Secretele tale sunt în siguranță cu mine.
Păcat, ar fi trebuit s-o pun pe Erica să traducă.
O secundă, mă-ntorc imediat.
Nu, nu, Anna. Te-am înțeles.
Așteptam să termini, înainte să...
Înainte să mă alungați din sat ?
Înainte să-ți spunem...
e în regulă să-ți publici povestea.
Cum ?
Javier ne-a făcut să ne gândim la
a face niște schimbări pe aici.
Prin urmare, puțină expunere la câteva sute de ani
nu e chiar așa de rău.
Dar nu prea multă.
Și...
pentru conformitate.
Vei avea mereu un loc aici.
Mija.
E fiică ?
Fiică onorifică.
Deocamdată.
Dar dacă ai vrea vreodată să oficializezi,
ar fi bine și așa.
Poate într-o zi.
Într-o zi ? Ca azi ?
Într-o zi, ca...
Ca într-o zi.
Un toast.
Pentru viitorul Estrellei.
Următoarea generație.
Și pentru Javier.
Fie ca drumul pe care mergi să te aducă mereu acasă.
Să călătorești ?
Pleci ?
Nu permanent, dar...
Cunosc un scriitor minunat care m-a inspirat.
Nu ! Ce ?
Dar stai, dacă pleci,
atunci cine va prelua ?
Am vorbit și despre asta.
Ne-am dat seama că există și alte modalități de a transmite
tradițiile familiei noastre și afacerea.
Atâta timp cât avem iubirea în centrul a ceea ce facem,
vom fi mereu bine.
Dar recunosc.
Eram atât de entuziasmată să sărbătorim o nuntă.
Ei bine, credem că te-am putea ajuta cu asta.
Da !
Să facem o nuntă !
Ura !
Noroc.
Unu, doi, trei !
Bună.
Ți-am adus un cadou.
Cred că ar trebui să le luăm ceva pentru ei.
Ei bine, nu asta.
Asta îți aparține.
Ești sigur ?
Știu că e mai valoros decât aurul.
Ei bine, atunci poate te poți gândi la el ca la un inel de logodnă.
Și poate când ne vom întoarce, îți vom putea lua unul adevărat.
Mulțumesc mult pentru tot.
Ești bine ?
Da.
Adică, dacă ne-ai fi spus acum un an
că aici ar fi fost viața noastră.
Asta e cel mai bun lucru la viață.
Există mereu un alt capitol de scris.
Haide.
Foarte bine !
Unu. Doi. Trei.