Disneynature sestavil tým odborníků...
aby odvyprávěl příběh jednoho z nejcharizmatičtějších zvířat
ze souostroví Galapágy.
Film Lachtani z Galapág mapuje cestu mladého lachtana
zkoumajícího ostrovy a hledajícího vlastní teritorium.
Tým bude muset pracovat bez ustání,
aby zachytil neskonalou nádheru této krajiny...
i podivné a úchvatné tvory, pro něž je domovem.
Prozkoumá i výzvy, kterým toto souostroví čelí,
a dostane se mu poučení od lidí bojujících za jeho ochranu.
STRÁŽCI GALAPÁG
Téměř tisíc kilometrů od pobřeží Ekvádoru
tvoří vulkanická aktivita novou pevninu.
A tým je přímo u toho.
- Máš mě, Hamishi? - Jo.
Vidět to takhle zblízka, vidět, jakou to všechno má sílu...
To je úlet. A je to horké.
Asi... Ten největší úlet, co jsem kdy točil. Fakt horké.
SEVERNÍ TICHÝ OCEÁN
Souostroví Galapágy sestává ze 13 hlavních ostrovů vytvořených ohněm.
KAMERAMAN
Vidět erupci je úžasné.
Možná proto, že je to podstata Galapág.
Je to jako počátek věků. Přesně takhle se ostrovy zrodily.
Kameraman Richard Wollocombe
pracuje na ostrovech už více než 30 let.
Povede expedice a bude natáčet pro projekt Disneynature.
Byl jsem jedním z prvních, kdo prozkoumávali Galapágy pod vodou.
A od té doby sním o tom, že natočím film o svém nejoblíbenějším zvířeti na světě.
O lachtanu galapážském.
Odvyprávět jejich příběh nebylo nikdy důležitější.
Za posledních 40 let jejich počty výrazně klesly.
Nyní je z nich ohrožený druh.
Richard chce se svým týmem zjistit proč.
Před miliony let
sem předky těchto lachtanů zanesly proudy ze Severní Ameriky.
Spolu s různorodou skupinou trosečníků.
Všechny sem přitáhly silné mořské proudy, které se zde sbíhají.
Proudy také přinesly živiny, které jim zajišťovaly obživu,
sloužily jako potrava pro plankton, jímž se živily ryby,
a těmi se zase živili mořští predátoři.
Časem se ze spousty těchto tvorů vyvinuly nové druhy.
A tak se z Galapág stal jeden z nejjedinečnějších habitatů na Zemi.
Nejnovějšími přírůstky jsou Richard a jeho rodina.
Manželka Anna a dvojčata Alorna a Thalia.
Po celou dobu natáčení budou přebývat tady.
Ale než odjedou z tohoto letiště, musí projít velmi důležitým testem.
Když na Galapágy dorazí návštěvníci,
je zásadní, aby v jejich zavazadlech nebyli žádní černí pasažéři.
Je to proto, že zvířata, která se zde vyvinula,
jsou velmi zranitelná vůči novým druhům z vnějšího světa.
Ke snížení tohoto rizika jsou expedice vstupující na Galapágy
podrobeny přísným pravidlům karantény.
A štáb není výjimkou.
Každé zavazadlo musí být vyloženo a dezinfikováno za účelem zničení hmyzu.
A jejich oblečení musí být na tři dny uzamčeno do mrazáku.
O dvaasedmdesát hodin později
naloží všechno zpátky do aut a vyrazí na dlouhou cestu přes ostrov Santa Cruz.
Ale cesta štábu teprve začíná.
Jediný způsob, jak ostrovy skutečně poznat, je z lodi.
Střediskem natáčení bude loď Danubio Azul.
Je to 21 metrů dlouhá obytná potápěčská loď,
na níž je vše, co budou ke zkoumání souostroví potřebovat.
Richard se s rodinou neuvidí celý měsíc.
Takže je čas se rozloučit.
Ahoj, zlato.
- Opatruj se, lásko. - Ty taky.
- Pozdravuj lachtany. - Jasně.
Tak jo.
Ahoj, holky.
Pa!
Jo, tohle je na té práci těžké.
Štáb neztrácí čas a ukládá vybavení na natáčení,
zdraví se se starými přáteli
a zabydluje se v kajutách.
Koupila jsem celé kilo.
REŽISÉRKA
Kilo krystalizovaného zázvoru, protože ten prý
pomáhá na mořskou nemoc, a na tu já fakt trpím.
Čokoláda.
Na tak dlouhé cestě
má Richard spoustu času zavzpomínat na první dny na Galapágách.
V roce 1987 jsme se s rodinou rozhodli jet sem na dovolenou.
A nejdřív jsme šli šnorchlovat.
Vyrazili jsme na nádhernou písečnou kosu. Krásná tyrkysová voda.
Na pláži s bílým pískem jsem viděl tmavé tvary.
Vypadaly jako kameny, ale hýbaly se.
Skočili jsme do vody...
a zanedlouho nás obklopila lachtaní mláďata.
Všechna byla hrozně zvědavá na to, co tam děláme.
Bylo to jako v zrcadle.
My jsme udělali piruetu, oni udělali piruetu.
My udělali salto, oni taky.
Prováděli tam prostě úžasnou choreografii.
Nemohl jsem uvěřit, že toto divoké zvíře může být tak zvědavé a hravé.
Na tento zážitek až do smrti nezapomenu.
Tým potřebuje urazit 30 námořních mil,
než dorazí na první lokaci u ostrova Floreana.
Jejich úkolem je natočit začátek příběhu o lachtanovi.
Ale podmínky na moři nejsou zrovna přívětivé.
A několika členům štábu činí přeprava potíže.
- Našla jsem lék na mořskou nemoc. - Co to je?
Má to několik aspektů.
Na zápěstí mám náramky proti nevolnosti při cestování.
Vzala jsem si tabletu proti nevolnosti,
vzala jsem si zázvorovou tabletu...
Lehla jsem si na záda a dívám se čtyři hodiny na horizont.
- A jak to zabírá? - Zvracela jsem jenom párkrát.
Celých 97 % ostrovů tvoří národní park
a k návštěvě je nutné zvláštní povolení.
Každý ostrov Galapág má svůj jedinečný charakter.
Na západě jsou nejmladší ostrovy.
Fernandina, nejvíc vulkanicky aktivní, se utvořila před necelým milionem let.
Jak ostrovy stárnou a usazují se, tvoří se na nich půda a hustá vegetace.
Jako bujné lesy scalesií na Santa Cruz.
Jeden z nejstarších ostrovů, Española, leží na východě.
Čtyři miliony let eroze se zde zřetelně podepsaly.
A jednoho dne Española pod vlnami zmizí.
Přestože zde Richard pracuje už třicet let,
pořád jsou tady ostrovy, na nichž ještě nikdy nebyl.
Tohle je pro mě neznámé. Naprosto.
Na této straně jsem nikdy nebyl. Viděl jsem ji jenom jednou z lodi.
Zakotví u ostrova Baronesa,
aby začali hledat mládě lachtana s vlastnostmi hvězdy.
Simon říká, že na tomhle místě nikdy nebyli turisté.
A jezdí sem velmi málo lidí, i vědců. Takže lachtani nejsou na lidi zvyklí.
Jsem na Galapágách poprvé...
KAMERAMAN
...ale chtěl jsem je navštívit odjakživa.
Jsem nadšený a trochu nervózní.
Je první den natáčení
a je okamžitě zřejmé, jak to tady pulzuje životem.
Prvním krokem týmu je prohlédnout ostrov.
A pilot dronu Shelton se pouští do práce.
Pomocí speciálního přístupu získá tým možnost natáčet ostrovy ze vzduchu.
KAMERAMAN
Na severu vidím krásné pláže.
Zaletím tam a podívám se zblízka.
To zní skvěle. Asi vím, jaká místa myslíš. Hned tam s ostatními vyrazím.
Mezitím se Richard a JC připravují do akce.
Richard připevnil kameru na plovoucí ponton,
díky čemuž může natáčet přímo na hladině vody...
kde se zvědaví lachtani zdržují nejraději.
Zvířata na Galapágách jsou známá svou nebojácností.
Důvodem je nepřívětivá povaha této krajiny.
Slunce nad vlnami je spalující
a je zde velmi málo srážek...
což znamená, že lidé se rozhodli tady usadit až před 200 lety.
A zvířata, která se na těchto ostrovech vyvíjela, se nenaučila lidí bát.
Štáb na Baronese vyhrál loterii.
Tento ostrov nás prostě nepřestává udivovat.
Vyjdeme zpoza rohu
a je před námi další nádherná pláž a všude jsou lachtani.
Prostě další úžasné zákoutí tohoto ostrova.
Konečně jsme našli našeho hrdinu.
Našli jsme tohoto nádherného, zdravého chlupáče.
Nejspíš je mu pouhý týden.
Má skvělou matku. Výborně se krmí. Má spoustu energie.
Má úžasného objevitelského ducha. Podniká rošťárny.
Má všechno, co jsme u hlavní postavy hledali.
ASISTENTKA PRODUCENTA
Pokaždé, když ho vidíte, dělá něco jiného.
Neustále ho něco rozptyluje, krab nebo list mangrovníku.
A prostě se potlouká všude kolem.
Je opravdu roztomilé tuto postavu sledovat.
Moc nás to tady s těmi zvířaty bavilo.
Když je sledujete každý den,
získáte představu o jejich povaze a malých odchylkách v jejich chování.
Odjet z ostrova bude rozhodně hořkosladké.
Richardovy bohaté zkušenosti
s natáčením ostrovů znamenají pro štáb dobrý začátek.
Když jsem na Galapágy přijel poprvé, byl zdejší podvodní svět úplně nové území.
Jakmile jsem dostudoval,
udělal jsem si ve škole potápění kurz instruktora.
Dostal jsem práci průvodce na první potápěčské lodi na Galapágách.
Moc rád jsem prováděl návštěvníky, kteří sdíleli mé nadšení pro ostrovy.
Pak mě jednou pozvali, abych vedl výlet pro talentované filmaře,
kteří tady točili úžasný pořad.
Ochotně mi předávali své znalosti
a dokonce mi dali podvodní kameru.
Byla to velká inspirace, abych se stal filmařem.
Od té doby mě bohatství tohoto mořského ráje neustále fascinuje.
Spolu s rozmanitou divokou přírodou
tady žije i pulzující komunita lidí.
Počet trvalých obyvatel ostrovů za posledních 50 let vzrostl.
Potkávat se s lachtany je tady běžná součást života.
Mnoho obyvatel Galapág využívá k jídlu a obchodu plody moře.
A na místním rybím trhu je vždy rušno.
Ale našla tato nová komunita harmonii s přírodou?
RYBÁŘ
Jmenuju se Manuel Yepez, ale všichni mi říkají Manolo.
Oceán je moje vášeň.
Miluju pocit, když jsem na moři.
Moje rodina rybaří na Galapágách už tři generace.
Jde prostě o to spojení. Člověk, příroda, světlo, zvířata...
Pro Manola je rybaření zdrojem obživy, pracuje v malém měřítku.
Takže pro lachtany nepředstavuje konkurenci.
Ale poptávka po rybaření za jeho život vzrostla,
protože to k těmto bohatým vodám táhne průmyslové lodě ze široka a daleka.
Je tady mořská přírodní rezervace
a podobné lodě se musejí držet nejméně 40 námořních mil od pobřeží.
Ale tato hranice nebyla vždy respektována.
V roce 2017 se jedna loď dostala do zpráv po celém světě,
když byla objevena v rezervaci se 7 000 mrtvými žraloky na palubě.
Spousta jedinečných místních druhů přinese na černém trhu obrovské částky.
VRAZI ŽRALOKŮ
Lidé z Galapág byli pobouřeni a postavili se za ochranu svých vod.
Byla to obrovská kampaň. Ale nakonec to vláda přijala.
Rezervace byla zásadně rozšířena,
aby byl ochráněn důležitý migrační koridor žraloků
mezi Galapágami a Kokosovými ostrovy.
Mořská rezervace Galapágy
Mořská rezervace Hermandad
A tím jejich práce neskončila.
Národní park Galapágy a ekvádorské námořnictvo
nyní zintenzivňují úsilí při ochraně rezervace.
Pokračujte.
Navyšuje se kapacita hlídek.
Nyní musejí dohlížet na chráněnou oblast pokrývající skoro 197 000 km2.
Obyvatelé Galapág chtějí zajistit ochranu svého oceánu
a vědí, že nejlepší způsob, jak toho dosáhnout, je spolupracovat.
Žijeme v mořské rezervaci, a tedy na výjimečném místě.
Záleží mi na tom,
aby toto krásné místo bylo chráněno v budoucnosti pro příští generace.
U ostrova Floreana se štáb chystá potápět po setmění.
Díky zvýšené ochraně kolem Galapág
teď mají reálnou šanci natočit vrcholové predátory.
Spousta mořských živočichů
se po dni stráveném v hloubkách bude brzy vracet k pobřeží při hledání potravy.
A Richard je na ně připravený.
Mám tři stupně ochrany.
Mám úžasný neopren z Austrálie odolný proti žraločímu kousnutí.
Kameru, kterou je můžu praštit, kdyby po mně šli.
A mám JCho, který má v brašně úžasnou tyč.
Takže se nic nemůže pokazit.
Když se nasoukali do neoprenů, je čas se ponořit.
Tak jo. Jedna, dvě, tři, hop!
Napřed se objeví obvyklí podezřelí.
Lachtani nikdy nejsou daleko, když se něco děje.
Díky speciální reflexní membráně v očích
vidí ve tmě mnohem lépe než lidi.
Také mají mezi savci jedny z nejdelších vousků,
díky nimž můžou lovit v noci.
A nejsou jediní, kdo hledá půlnoční svačinku.
Tohle jsou žraloci černocípí.
Jsou velcí. Klidně i kolem dvou metrů.
A Galapágy jsou důležitou oblastí pro růst jejich mláďat.
Žraloci nevnímají Richarda ani JCho jako kořist,
ale i tak se musejí mít na pozoru.
Všichni tito žraloci hrají zásadní roli v potravním řetězci.
Nepostradatelnou pro zachování jeho křehké rovnováhy.
Kamaráde. Skvělá práce.
Zvládli jsme to. Přežili jsme.
Máme všechny ruce a nohy! Paráda!
Mořská rezervace Galapágy je v současnosti místem
s nejvyšší koncentrací žraloků na planetě.
Nachází se jich zde více než 30 druhů
včetně hejn kladivounů...
žraloků lagunových...
a žraloků tygřích.
Tento podvodní svět je tak různorodý,
že poskytuje dokonalé útočiště všemožným druhům zvířat.
Lachtani ho znají jako své ploutve
a naučili se využívat všech příležitostí, které poskytuje.
Štáb vyráží na vzdálený konec souostroví,
protože se doslechl o neobvyklém jevu.
Lachtani spojují síly na lov tuňáka žlutoploutvého.
Ahoj.
Jo.
Toky lávy vytvořily bludiště zákoutí,
které jeden chytrý lachtan využívá k zahnání veliké kořisti do pasti.
Mořská rezervace Galapágy je klíčovým trdlištěm tuňáka žlutoploutvého.
Tyto obrovské ryby mohou měřit přes metr a vážit až 60 kg.
Jsou příliš rychlé na to, aby se daly chytit na otevřeném moři.
Ale podaří se štábu natočit, jak je lachtani loví tady na pobřeží?
Tým začíná prohledáním pobřeží
a brzy nachází ostatky obrovské ryby.
Je to skvělý důkaz, že k tomuto opravdu dochází.
Velice pozitivní znamení. Skvělá zpráva.
Musejí se připravit,
protože zachytit toto chování na kameru bude velmi obtížné.
Javier a Jeff se do toho hned pustí.
Musejí nachystat dálkově ovládané kamery po celé zátoce
a zajistit, aby pokryly každý úhel.
A nemusejí čekat dlouho, než se dostaví první akce.
Jo, jsou úžasní.
Jsou přímo tady. Tamhle.
Jistě, objevuje se starý samec
v doprovodu lovecké výpravy.
Lachtani si budou muset navzájem pomáhat, aby jejich plán zafungoval.
Tentokrát není štěstí na jejich straně.
Ale pro štáb to byl skvělý test.
A Jeff s Javierem se nemůžou dočkat, až uvidí záznamy z kamer.
- Tady připlouvají. - Spousta tuňáků.
Pěkný.
Hustý. Jo.
A pak připlavou.
Přímo na kameru. Paráda.
Kolik tak váží? Kolem 70 kilo?
- Jo. Asi. - Nebo 55 kilo?
A jsou samý sval. Kdyby do nás narazili...
- Bolelo by to. - To teda.
Zítra budou nejspíš lovit hodně brzo ráno, takže musíme být připravení.
Jasně. Budíček bude brzo.
Jak se to říká. Ranní ptáče dál doskáče. Ranní lachtan doskáče k rybě.
Dalšího rána sleduje tým oblohu a hlavní roli přebírá pilot dronu Shelton.
Vidím lachtana.
Vidím, že tady máme tři lachtany.
Připlouvají dva velcí tuňáci.
Je čas, aby se Jeff a Javier oblékli,
protože budou v palebné linii.
Opatrně se přesouvají na pozice.
Připlouvají rychle.
A zdá se, že ho dostali.
Je velmi neobvyklé, aby mezi samci bylo takové pouto.
Za 30 let tady jsem to nikdy neviděl.
Aby samci tolik spolupracovali a dělili se po lovu o potravu.
Je to velmi neobvyklé.
Štáb je unesen talentem lachtanů na týmovou práci.
Ale po měsíci v zátoce
pozoruje i jednu srdceryvnou věc.
Doslova uprostřed ničeho. A co tady najdete? Plast.
PRODUCENT V TERÉNU
Nejspíš sklolaminát z lodi.
Při natáčení jezdíme na všelijaká místa.
KAMERAMAN
Na místa, která považujete za nedotčená, protože tak jsou zobrazována
ve spoustě dokumentů o přírodě.
Ale je hrozně těžké jet někam... najít něco,
na čem se nepodepsal člověk.
Vědec Juan Pablo Muñoz-Pérez
a zástupce národního parku Galo Quezada
shromažďují informace o problému.
Na této planetě neexistuje jediné místo, kde by nebyl plast.
Galapágy nejsou výjimkou.
Nacházíme se tisíc kilometrů od pevninského Ekvádoru,
uprostřed ničeho na souostroví Galapágy.
Přesně na toto místo vkročilo
možná jen deset lidí na planetě, a vidíme tady tohle.
Více než 95 % plastů, které nacházíme na pobřeží galapážských ostrovů,
nejspíš pochází z oblastí mimo mořské rezervace.
Paradoxem je, že stejné proudy, které sem přinášejí život,
sem také přinášejí problém s plasty.
Plast může ovlivnit divokou přírodu dvěma zásadními způsoby.
Zvířata se do něj můžou lapit nebo ho můžou pozřít.
Jakmile se plast dostane do oceánu, rychle se rozloží na menší částečky.
Když ho zkonzumují ryby, postupuje v potravním řetězci dál.
Z našeho výzkumu vyplývá, že ze všech skupin savců na Galapágách
jsou lachtani druhem nejvíc ohroženým znečištěním plasty.
Galapágy platí cenu za to,
že lidstvo na celé planetě žije život na jedno použití.
Národní park Galapágy už naštěstí podniká kroky.
Už více než 30 let organizují akce na čištění pobřeží.
Je úžasné vidět ochotu stovek lidí vyčistit pobřeží Galapág.
Stovky lidí jedou na tato vzdálená místa
a ujdou velké vzdálenosti po odlehlých pobřežích Galapág.
Jdeme na to!
Jedou tam, posbírají co nejvíc odpadu,
přivezou ho do přístavu,
tam ho co nejvíc zajistí a pokračují pořád dál a dál.
Je úžasné vídat tuto iniciativu rok co rok.
Čištění pobřeží skutečně pomáhá ten problém zvládat.
Protože když posbíráte plasty dřív, než se z nich stanou mikroplasty,
má to na životní prostředí obrovský dopad.
Tento projekt prozatím umožnil
více než pěti tisícům dobrovolníků čistit pobřeží Galapág.
Posbírali přes 94 tun odpadu.
Každý kousek plastu, který dobrovolník zvedne,
znamená, že o kousek plastu méně ohrozí lachtany.
Našim cílem je udělat z Galapág první místo bez plastu na Zemi.
Tak jdeme na to.
Štáb si při natáčení všiml příležitosti, jak pomoct mořské želvě uvíznuté v plastu.
- Je naživu. - Kde?
Hýbe... Hýbe nohama. Je naživu.
Není to tou vodou?
- Ne. Je naživu. - Ne, je živá.
Máš u sebe nůž?
- Jo, mám řezák. - Jo.
KAMERAMAN
Právě vystrčila hlavu z vody, aby se nadechla. Ale je pořád naživu.
Jo.
Zkusíme se tam dostat co nejtišeji. Protože bude vyšilovat, až se přiblížíme.
Přední ploutev má uvíznutou v plachtě.
Očividně tady je už hodně dlouho.
Jestli ji teď nezachrání, zemře.
Jakmile jí sundám plast z ploutve,
okamžitě pozná, že je volná.
I přes zraněnou ploutev má další šanci na život.
Nejde popsat ten pocit, když vidíte, jak si zvíře uvědomí, že je volné
a může vlastními silami odplavat pryč.
Během času stráveného na plavbě kolem Galapág
potkal štáb celou řadu proplouvajících mořských cestujících.
Kosatka.
Existují hypotézy, že některé ostrovy
by mohly být důležitou zastávkou pro tyto špičkové lovce
na jejich cestě napříč Tichým oceánem.
Manty.
Mohou mít napříč až šest metrů, ale živí se jen mikroskopickým planktonem.
A žraloci obrovští.
Předpokládá se, že každý rok propluje kolem severních Galapág
přes 600 březích samic.
Přestože jsou tyto ostrovy odlehlé, jsou nesmírně důležité pro širší svět.
Kousek od ostrova Santiago
leží řetězec vulkanických kuželů vyčnívajících nad hladinu moře.
Bainbridge Rocks.
Vzadu na jednom z ostrovů je malá písčitá zátoka.
Štáb se doslechl, že lachtani tuto pláž používají
k lovení jiné kořisti.
Má za úkol zachytit to na kameru.
Snažíme se tady nachystat...
KAMERAMANKA
...co nejvíc kamer a pokrýt co největší plochu.
Takže máme v každou chvíli pod vodou
šest podvodních kamer.
A dvě s živým přenosem do malinkého stanu tamhle.
Lov může začít kdykoli.
A tak se Holly a Javier rovnou pouštějí do práce.
Aby jejich plán klapl,
musejí vybrat to správné místo na umístění kamer.
Ale lachtani mají svou hlavu.
Rychle otřít čočku, a jsou připraveni.
Je čas dát si krátkého šlofíka při čekání na začátek akce.
Správce parku Andy drží hlídku.
Pozor!
Lachtani! Vidím je.
Lachtani míří k pláži!
Potápěčský tým vyráží,
aby zachytil lachtany, jak vplouvají do zátoky.
Zahnali tam hejno kranasů štíhlých. A jdou si za svým.
Ale ryby mají výhodu rychlosti.
Na otevřeném moři se chytit nedají.
A tak se lachtani naučili využívat tuto zátoku jako past.
Kranasi se mihnou kolem potápěčů a míří přímo do zátoky.
Teď už to je na Hollyiných kamerách.
Bingo.
Horečné krmení je zachyceno na kameře.
Díky skvělé týmové práci jak lachtanů, tak štábu.
Ale i když jsou tito mistři rybolovu ve špičkové formě,
nikdy nemají záruku pravidelného krmení.
A každých pár let
dojde v oceánu ke změně, která lov zkomplikuje.
Za normálních okolností
přinášejí studené proudy do Galapág vodu bohatou na živiny,
která podporuje zdravé rybí populace.
Ale během jevu El Niño
zablokuje chladnou vodu nahromadění teplé vody u hladiny.
A pro lachtany je zde méně ryb k lovení.
A když se oceán oteplí, prší.
A tak štáb přemítá, jestli se neblíží El Niño.
Nabízí se otázka, jestli ano, nebo ne, podmínky jsou jako při El Niñu
a produktivita možná klesne.
Trochu... Trochu mi dělá starosti...
- Já vím. - ...co se děje.
Aby tomuto jevu lépe porozuměli,
vyrazila loď Danubio až na nejvzdálenější galapážský ostrov Darwin.
Na palubě je tým vědců, kteří doufají, že získají nové informace o El Niñu
a o tom, jak by se v průběhu času mohl měnit.
PROFESORKA JULIA COLE
Jmenuji se Julia Cole a už téměř 40 let jsem klimatoložkou.
Vyrostla jsem na americkém Středozápadě, dál od oceánu už asi být nemůžete.
Ale vždycky jsem snila o práci v oceánu, a to se mi poštěstilo.
Jedna, dva, tři!
Jedním z nejlepších nástrojů pro klimatology je zkoumání korálů.
Koráli jsou opravdu úžasní.
Jsou to stavební kameny ekosystému korálového útesu,
který je velmi důležitý pro všemožné druhy.
Ve svých schránkách uchovávají historii svého životního prostředí.
Odebrané vzorky nám pomohou tu historii rozklíčovat.
Julia musí vrtat přímo do korálu, aby získala jádro.
Koráli produkují při růstu vrstvy. Něco jako letokruhy, ale pod vodou.
Jak korál roste,
zachovává v chemickém složení schránky záznam o svém životním prostředí.
A chemické složení toho korálu
vypovídá o teplotě, v níž korál rostl.
Díky zkoumání vrstev v jádru
se mohou vědci vrátit v čase.
Julie tady se svým týmem sbírá vzorky korálů už desítky let.
Sestavili přehled toho, jak se teploty oceánu mění.
Schránky svědčí o tom, že nejsilnější,
nejničivější případy jevu El Niño jsou čím dál častější.
A že se tyto změny zvlášť projevily v posledních pár desetiletích.
Tyto velmi silné projevy El Niña
jsou obdobími, kdy jsou oceány kolem Galapág
najednou odstřiženy od dodávek živin.
A to podrývá základnu potravního řetězce na Galapágách.
A znamená to, že populace ryb prudce klesnou.
Ptáci mají potíže nalézat potravu.
A pro vrcholového predátora jako lachtan to znamená, že velký mořský bufet,
který na ně obvykle na Galapágách čeká, je najednou vybílený.
Takže to je pro lachtany na Galapágách opravdu devastující.
Ale Julie se nevzdává naděje.
Dodává mi sílu a nabíjí mě energií
zkoumat otázky, na něž stále nemáme odpověď,
a snažit se trochu víc přispět
k porozumění, jak se svět mění teď
a jak se může měnit i v budoucnu.
El Niño může způsobit vymírání korálů.
Tým specialistů na ostrově Isabela
naštěstí pomáhá mořskému ekosystému zpátky na nohy.
Tito potápěči jsou z Reef Revival,
součásti plánu na obnovu korálů podporovaného Národním parkem Galapágy.
Postup je jednoduchý.
Sesbírají úlomky korálů,
navlečou je na provázky a žebříky
a nechají růst v mělké, chráněné zátoce.
Jakmile narostou do asi pětinásobku své velikosti,
jsou tyto úlomky uvolněny a zasazeny do poškozených oblastí.
Teď tady máme asi 2 500 úlomků z korálů 12 různých druhů.
Už se jim podařilo obnovit 6 000 korálů.
Když se silné proudy Tichého oceánu opřou do bariéry tvořené těmito ostrovy,
vznikne zóna s vysokou energií.
Pro lachtany to je neodolatelné hřiště.
Ale aby měl štáb vůbec šanci je natočit,
bude se muset vytáhnout
a připravit na cokoli, co mu oceán může provést.
Tady jsme doufali, že natočíme, jak lachtani surfují.
KAMERAMAN
Právě se sem valí vlny vysoké metr a půl až dva a půl metru, obrovské.
A máme tady... Lachtani tam jsou,
ale vím jistě, že kdybychom tam teď vyrazili, rozmlátilo by nás to.
Ještě chvíli to budeme pozorovat.
Zkusíme najít místečko, kde bychom...
Abychom zůstali dál od hlavní linie, kde lachtani surfují.
Teď se mi to nelíbí.
Štáb na pobřeží zatím žádné takové potíže nemá
a Adrian má brzy připravený dron.
Lachtani se pouštějí do surfování.
A tým potápěčů se rozhodne jít do akce.
Ty jo, to je těžký.
Přistály nám na hlavě tři nebo čtyři bomby.
Všechno... Všechno zčernalo.
Jen se převaluješ.
Mám... obavy,
že rozbijeme kameru o dno.
Ale tým na souši našel nové místo s dobrým výhledem
a Pooja může sledovat lachtany, jak sjíždějí vlny.
- Koukejte na to! - Jo!
Potápěčský tým nasazuje výstroj
a znovu se pokusí zachytit akci.
A jeho vytrvalost se hned vyplácí.
Máme to!
Placáka!
- Paráda. - Hustý! Bezva.
Po úspěšném natáčení surfování
a dlouhých měsících na moři
zařídil Richard velmi speciální odměnu.
Přijede za ním jeho rodina, aby se seznámila s hvězdami pořadu.
Je zvláštní pocit,
že za mnou přijedou sem, na place jsem vždycky bez nich.
Tohle je pro mě úplně poprvé.
Poprvé, co mám rodinu tady u sebe.
A moc si toho vážím.
Ahoj! Jste tady!
Ahoj.
Paráda!
- Jaká byla cesta? - Děs. Bylo to na prd.
Vezme je na setkání s lachtany, na které nikdy nezapomenou.
Podívejte!
Kousl mi do ploutve.
Připravit, start.
Tohle není jídlo.
Hele!
To bylo fakt bezva.
- Jsem lachtan! - Super.
Richardovy děti mají štěstí, že díky tátovi mají takové příležitosti.
Ale když jste dítě z jednoho z místních měst,
jak můžete získat šanci navštívit zbytek souostroví?
Naštěstí tady probíhá zcela nový projekt,
který má zajistit, aby i místní děti měly šanci objevovat národní park.
Jmenuju se Karla. Je mi 11 let.
Narodila jsem se tady na Galapágách na ostrově Santa Cruz.
Rodiče pracují v místním obchodě.
Žiju na místě obklopeném oceánem, ale na lodi jsem byla jen párkrát.
Ostrovy obývá spousta jedinečných zvířat, která jsem nikdy neviděla.
Chci šnorchlovat, abych si mořský život prohlédla.
Dneska jsem hrozně nadšená, protože budu poprvé
spát na lodi a navštívím nové ostrovy.
Karla se přidá k dalším sedmi dětem,
které se účastní charitativního programu nazvaném Galápagos Infinito.
Následující tři dny spolu budou prozkoumávat ostrovy.
Program funguje díky štědrým nabídkám turistických lodí,
jako je Danubio,
které děti převážejí do vzdálených částí souostroví,
které by jim jinak nejspíš nebyly přístupné.
Cílem je, aby se do této divoké krajiny zamilovaly
a aby je návštěva inspirovala k ochraně Národního parku Galapágy
a jeho jedinečné divoké přírody, až budou starší.
Být venku v přírodě nabízí příležitost
vybudovat si sebedůvěru a životní schopnosti.
A dnes budou některé z nich úplně poprvé
plavat na otevřeném moři.
Charita doufá, že takovýto zážitek
poskytne každý rok každému sedmákovi po celých Galapágách.
Aby inspirovala novou generaci ochránců Galapág.
I když člověk tyto ostrovy zkoumá
celý život, pořád mu nabízejí něco nového.
Štáb vyráží na odlehlé místo na ostrově Isabela.
Kde se, jak jim bylo řečeno, nachází tajná zátoka.
Že by snad tohle bylo místo pro finále filmu o lachtanovi?
Dva dny.
Prvním krokem je najít lachtany.
Když poletíš k tomu okraji, kráter je přímo tam.
- Dobře. - Jo.
Letím tam.
To se podívejme.
Tamhle je.
- Ty jo. - Neuvěřitelné.
Snad tam jsou lachtani.
Těžko říct. Úplně splývají s pískem, takže...
Sleť o kousek níž nebo to přibliž.
Tady! Tam je jeden.
Tady je jeden. A tam druhý. Je jich tam celá skupina.
To je skvělé.
To je něco. To je neuvěřitelné.
Další otázkou asi bude, jak se tam dostaneme.
Jo.
Existuje domněnka, že lachtani do zátoky připlouvají
podvodním tunelem pod útesem.
Mám mírné pochyby, jestli se tam dostaneme.
Ale ať už se tam dostaneme, nebo ne...
- Jasně. - Bude to... bude to děsivé se tam vydat.
Richard a Javier vyrážejí prozkoumat podvodní tunel.
Je tady ale jedno riziko, s nímž nepočítali.
Jak vlny na hladině narážejí do úzkého vstupu do tunelu,
voda se stlačuje a vznikají šokové vlny a silný spodní proud.
V jednu chvíli je proud vtáhne dovnitř.
V druhou je vytlačí ven.
Hrozí, že by je proud mohl vtáhnout a uvěznit.
Nebo rozmlátit o útesy lemující vstup do tunelu.
Nemají to pod kontrolou.
Situace začíná být nebezpečná.
Do tohoto tunelu mají přístup jen lachtani.
Protože Richard nemůže projít pod útesem, bude muset přes něj.
Ale stěna útesu v zátoce je vysoká přes 30 metrů.
Tým si naštěstí přivezl tajnou zbraň.
Specialista na slaňování Tomas Espinosa
dostal za úkol najít pro Richarda cestu.
Co se týče lezení, jsem úplný nováček
a mám trochu strach z výšek.
Možná proto jsem potápěč.
Takže ano, jsem trochu nervózní z toho, že mám vlézt do té propasti.
Ale zároveň se moc těším, až uvidím, co se tam dole děje.
Tohle je jediné místo, kam jsem se ještě nikdy nedostal.
Když na sobě má úvazek, už se nedá vycouvat.
- Užij si to. - Díky.
To je fakt sešup.
Jo. Mysl i celé tělo mi říkají: „Co to sakra děláš?“
Bacha. Pozor. To je ono.
Pomaličku. Takhle. Jo.
Jo.
- Mám ti pomoct? - Jo, už jdu.
Už vidím ty uvolněné kameny. Je jich tu spousta.
- Spousta. Koukni na tyhle. - Nedívej se dolů.
Pane jo. To je fakt...
- Nohy dobrý? - Je to fakt vratké, co?
Nechtěl bych to uvolnit.
Ale asi se do toho znovu nepoženu.
To bylo... Jo. Asi zůstanu u potápění.
Pro Richarda je úleva být zpátky ve své komfortní zóně.
A ukazuje se, že tato zátoka je přesně to, v co doufal.
Roky jsem snil o tom, že natočím tento film.
A lepší konec jsem si nemohl přát.
Lachtani se předvedli. Jako na zavolanou. Dokonale.
Během natáčení filmu Lachtani z Galapág
strávil tým z Disneynature s těmito zvířaty víc času
než většina lidí na Zemi.
Odhalil nové pohledy do jejich pozoruhodného života...
jak nad vlnami, tak pod nimi.
Členové týmu byli také svědky toho, jak se vyhrocují hrozby pro ostrovy.
Ale proti nim bojuje vzrůstající komunita šampionů
ze všech oblastí života,
kteří hrají svou roli při ochraně tohoto kouzelného místa.
Řešení, na němž se můžeme podílet všichni, je v inspiraci následující generace,
propojení našich dětí s přírodou...
předání poselství naděje.
Kvetoucí komunita spojená úsilím o jeden cíl.
Ochránit toto úžasné místo
a zachovat ho pro příští generace.
Celý den se snažíme natočit lachtany
a jeden se rozhodne nám vylézt na loď.
České titulky: Lenka Večerková