Disneynature har samlat ett toppteam...
för att berätta om ett av de mest karismatiska djuren
på Galapagosöarna.
Sea Lions of the Galápagos följer ett ungt sjölejon
som utforskar öarna i jakt på ett eget revir.
Teamet jobbar dygnet runt
för att fånga öarnas vördnadsbjudande skönhet...
och de märkliga och fantastiska djur som bor här.
De ska även utforska de utmaningar som öarna står inför
och lära sig av de som kämpar för att skydda dem.
Hundra mil från Ecuadors kust
formas nytt land av vulkanutbrott,
och teamet är mitt i smeten.
- Har du mig, Hamish? - Ja.
När man ser det så här nära inpå, ser kraften...
Det är galet. Och hett.
Förmodligen det varmaste jag nånsin känt. Riktigt hett.
NORRA STILLA HAVET
Galapagos består av 13 stora öar som alla formats av eld.
FILMFOTOGRAF
Det är så spännande att se ett utbrott.
Det är nog för att det är Galapagos kärna.
Det är som tidernas begynnelse. Det var så här öarna föddes.
Filmfotografen Richard Wollocombe
har jobbat på öarna i över 30 år.
Han leder expeditionen och filmar för Disneynatures projekt.
Jag var en av de första som utforskade Galapagos under vatten.
Ända sen dess har jag drömt om att göra en film
om mitt absoluta favoritdjur.
Galapagossjölejonet.
Det har aldrig varit viktigare än nu att berätta om dem.
De senaste 40 åren har de minskat drastiskt i antal.
De är nu en utrotningshotad art.
Richard och teamet vill ta reda på varför.
För miljontals år sen
fördes de här sjölejonens förfäder hit från Nordamerika.
Tillsammans med en brokig skara utstötta.
Alla drogs de hit av de starka havsströmmar som möts här.
Strömmarna förde även med sig viktiga näringsämnen.
Föda åt plankton, som blev föda åt fisk,
som i sin tur blev föda åt marina rovdjur.
Med tiden utvecklades många av djuren till nya arter,
och Galapagos blev en av de mest unika miljöerna på jorden.
De senaste besökarna är Richard och hans familj.
Hans fru Anna och tvillingarna Alorna och Thalia.
De ska bo här under inspelningen av filmen,
men innan de lämnar flygplatsen
måste de klara ett mycket viktigt test.
När besökare kommer till Galapagos
är det ytterst viktigt att deras bagage inte innehåller nåt otillåtet.
Djuren som har utvecklats här
är särskilt sårbara för nya arter från andra delar av världen.
För att minska risken måste de som kommer hit
rätta sig efter stränga karantänsregler.
Filmteamet är inget undantag.
Varenda väska måste packas upp och sprejas mot eventuella insekter.
Kläderna måste ligga i frysen i tre dagar.
Tre dygn senare
lastas de på bilarna igen inför den långa körningen över ön Santa Cruz.
Men teamets resa har bara börjat.
Det enda sättet att verkligen se öarna är med båt.
Danubio Azul blir basen för filmandet.
Det är en 70 fots dykbåt med sovplatser
och allt som behövs för att utforska ögruppen.
Richard kommer att vara borta från familjen i en hel månad.
Det är dags att säga hej då.
Hej då, hjärtat.
- Sköt om dig, älskling. - Du med.
- Hälsa sjölejonen. - Det ska jag göra.
Okej.
Sköt om er.
Hej då.
Det där är det svåra med jobbet.
Teamet packar direkt undan kamerautrustningen,
säger hej till gamla vänner
och gör sig hemmastadda i sina hytter.
Jag köpte ett helt kilo.
REGISSÖR
Ett kilo kristalliserad ingefära, för tydligen
ska det hjälpa mot sjösjuka.
Choklad.
Under en så lång resa
har Richard gott om tid att tänka på sin första resa till Galapagos.
Det var 1987 när min familj åkte hit på semester.
Det första vi gjorde var att snorkla.
Vi åkte till ett underbart sandrev. Vackert turkost vatten.
Jag såg mörka siluetter på den vita sandstranden.
De såg ut som stenar, men de rörde sig.
Vi hoppade i...
och strax var vi omringade av sjölejonungar.
Alla var så nyfikna på vad vi gjorde där.
Det var som en spegel.
Vi gjorde piruetter, de gjorde piruetter.
Vi gjorde volter, de gjorde volter.
Det var en helt otrolig koreografi.
Tänk att ett vilt djur kunde vara så nyfiket och lekfullt.
Jag glömmer aldrig den upplevelsen.
Teamet har 30 sjömil att åka
innan de når sin första inspelningsplats utanför ön Floreana.
Deras uppdrag är att filma inledningen på berättelsen om sjölejonet.
Men det är inte direkt lugnt på sjön.
Några i teamet har det kämpigt.
Jag har hittat ett medel mot sjösjuka.
Vad är det?
Det är flera aspekter.
Jag har armband mot åksjuka.
Jag tog en åksjuketablett,
jag tog en ingefärstablett...
Jag har legat och tittat på horisonten i fyra timmar.
Hur funkar det?
Jag har bara kräkts några gånger.
97 procent av öarna är nationalpark
och kräver tillstånd för besök.
Varje Galapagosö har sin egen karaktär.
I väst ligger de yngsta öarna.
Fernandina, den mest seismiskt aktiva, bildades för mindre än en miljon år sen.
Allteftersom öarna åldras börjar jord och tät vegetation att bildas.
Som de frodiga Scalesia-skogarna på Santa Cruz.
Española, en av de äldsta öarna, ligger i öst.
Fyra miljoner år av erosion har satt sina spår.
Så småningom kommer Española att sjunka under vågorna.
Trots att han har arbetat här i tre årtionden
finns det fortfarande öar som Richard aldrig har besökt.
Det är ett okänt antal.
Jag har aldrig varit på den här sidan. Bara sett den från en båt.
De kastar ankar vid ön Baronesa
i jakt på en sjölejonunge som ska bli deras stjärna.
Simon säger att ingen turist nånsin varit här förut.
Inte ens forskare kommer hit, så sjölejonen är inte vana vid människor.
Det är min första gång på Galapagos...
FILMFOTOGRAF
...men det är en plats jag alltid velat besöka.
Jag är upprymd och lite nervös.
Det är första dagen,
och vi ser direkt hur mycket liv som finns här.
Teamet börjar med att undersöka ön.
Drönarpiloten Shelton tar sig an uppgiften.
Med det särskilda tillståndet de fått filmar han från luften.
FILMFOTOGRAF
Jag ser vackra stränder i norr.
Jag ska flyga dit och titta närmare.
Det låter fantastiskt. Jag tror att jag vet var.
Jag går upp dit med killarna nu.
Under tiden närmar sig Richard och JC händelserna.
Richard har fäst kameran på en flotte som kallas "split rig",
som gör att han kan filma precis vid vattenytan...
där nyfikna sjölejon älskar att vara.
Djuren på Galapagos är kända för att vara orädda.
Anledningen är den ogästvänliga naturen här.
Ovanför vattnet bränner solen,
och det regnar väldigt sällan.
Det var först för 200 år sen som människor bosatte sig här.
Djuren som utvecklats på öarna lärde sig aldrig att vara rädda för människor.
På Baronesa har teamet nått framgång.
Den här ön upphör aldrig att förvåna.
Vi kommer runt hörnet,
och där finns en helt ny strand med sjölejon överallt.
Ännu ett fantastiskt litet hörn av den här ön.
Vi har äntligen hittat vår hjälte.
Vi har hittat en vacker, frisk liten lurvboll.
Förmodligen bara en vecka gammal.
Den har en bra mamma och äter bra.
Den har massor av energi.
Den är pigg på att utforska och har hyss på gång.
Allt vi söker för en huvudroll.
ASSISTERANDE PRODUCENT
Varje gång man tittar gör han nåt nytt.
Han blir hela tiden distraherad av en krabba eller ett löv,
och han strövar runt överallt.
Han är en jättesöt karaktär att följa.
Vi har tillbringat kvalitetstid med de här djuren.
När man ser dem varje dag
lär man känna deras personligheter och beteenden.
Det kommer att kännas bitterljuvt att lämna öarna.
Teamet har fått en lovande start,
tack vare Richards stora erfarenhet av att filma på öarna.
När jag först flyttade till Galapagos
var undervattensvärlden här nåt helt nytt.
Så fort jag tog examen
utbildade jag mig till dykinstruktör.
Jag hade turen att få jobba som guide på den första dykbåten i Galapagos.
Jag älskade att guida besökare som var lika hänförda som jag av öarna.
En dag blev jag ombedd att guida en resa av några filmskapare
som gjorde ett underbart program här på Galapagos.
De var så generösa med sin kunskap,
och de gav mig en undervattenskamera.
Det inspirerade mig att bli en filmskapare.
Det här havsparadisets rikedomar har fascinerat mig sen dess.
Sida vid sida med det rikliga djurlivet
finns ett levande samhälle med människor här.
De senaste 50 åren
har antalet åretruntboende växt på öarna.
Att trängas med sjölejon är en del av vardagen här.
Många som bor på Galapagos är beroende av havet
för mat och handel.
Det är alltid livligt på den lokala fiskmarknaden.
Men har det nya samhället funnit harmoni med naturen?
FISKARE
Jag heter Manuel Yepez, men alla säger Manolo.
Havet är min passion.
Jag älskar att vara ute på havet.
Min familj har fiskat i Galapagos i tre generationer.
Det är sambandet mellan en själv och havet, ljuset, djuren...
Manolo fiskar i liten skala för eget bruk.
Han konkurrerar inte med sjölejonen,
men under hans livstid har fisket runt öarna ökat,
då stora fartyg från när och fjärran dras till de rika vattnen.
Det finns ett havsreservat här
där såna fartyg är förbjudna inom 40 sjömil från kusten,
men gränserna har inte alltid respekterats.
År 2017 skapade ett fartyg rubriker i världen
när det upptäcktes inne i reservatet med över 7 000 döda hajar ombord.
Många av de unika arter som lever här i Galapagos
säljs dyrt på den svarta marknaden.
RESPEKTERA LIV HAJMORD
Galapagos invånare reste sig för att försvara sina vatten.
Det var en stor kampanj, men regeringen sa ja till slut.
Naturreservatet utökades avsevärt
för att skydda en viktig korridor för hajmigration
mellan Galapagos och Cocosöarna.
Galapagos marina naturreservat
Hermandad marina naturreservat
Och deras arbete slutade inte där.
Galapagos nationalpark och Ecuadors marinkår
dubblar nu sina insatser för att skydda reservatet.
Kör på.
Den patrullerande styrkan ökas.
De måste nu vakta ett skyddsområde
på 200 000 kvadratkilometer.
Galapagos invånare vill säkerställa att deras hav är skyddat,
och de vet att det bäst uppnås genom samarbete.
Vi lever i marinreservatet. Det är en speciell plats.
Det är viktigt för mig
att den här vackra platsen skyddas för framtiden och nästa generation.
Utanför ön Floreana förbereder sig teamet för att dyka.
Tack vare det ökade skyddet runt Galapagos
har de nu en rimlig chans att filma topprovdjur.
Efter en dag ute i djupet
kommer många havsdjur snart mot land i jakt på mat.
Richard är redo.
Jag har tre försvar.
Jag har den här dräkten från Australien som skyddar mot hajbett.
Jag har min kamera att slå dem i huvudet med,
och jag har JC med sin fantastiska pinne i en påse.
Så inget kan gå snett.
Nu har de dräkterna på, och det är dags att dyka.
Okej. Ett, två, tre, kör!
De vanliga dyker upp först.
Sjölejon är aldrig långt från händelsernas centrum.
De har ett speglande membran på baksidan av ögonen
som gör att deras mörkerseende är mycket bättre än människors.
De har även bland de längsta morrhåren av alla däggdjur,
vilket gör att de kan jaga på natten.
Och de är inte ensamma om att leta mellanmål.
Det här är svartfenade revhajar.
De är stora. Vissa är lätt 180 centimeter.
Galapagos är en viktig barnkammare för dem.
Hajarna ser inte Richard och JC som byten,
men de måste ändå vara försiktiga.
Alla hajar utgör en viktig del av näringskedjan.
Väsentlig för att upprätthålla dess balans.
Bra jobbat.
Vi gjorde det. Vi lever.
Vi har alla armar och ben kvar!
I Galapagos marina reservat
lever den största koncentrationen av hajar på jorden.
Över 30 arter lever här,
däribland hammarhajar...
korallhajar...
och tigerhajar.
Den här undervattensvärlden har sån mångfald
att den utgör ett perfekt habitat för alla möjliga djur.
Sjölejonen är fena på att hitta här
och har lärt sig att dra nytta av alla dess möjligheter.
Teamet är på väg till ett avlägset hörn av övärlden.
De har fått nys om ett ovanligt beteende.
Sjölejon som samarbetar för att fånga gulfenad tonfisk.
God morgon.
Ja.
Lavaflöden har skapat en labyrint av havsvikar,
vilket ett smart sjölejon utnyttjar för att fånga de stora bytena.
Galapagos marina reservat är ett viktigt uppväxtområde för gulfenad tonfisk.
De stora fiskarna kan bli över 120 centimeter och väga 60 kilo.
De är alldeles för snabba för att fånga ute till havs...
men kan teamet filma sjölejon som jagar dem vid den här kusten?
Teamet söker längs kustlinjen,
och snart hittar de resterna av en enorm fisk.
Det är ett bra bevis på beteendet.
Ett positivt tecken. Det är goda nyheter.
De måste förbereda sig väl,
för det här beteendet blir svårt att fånga på film.
Javier och Jeff sätter igång direkt.
De måste placera fjärrstyrda kameror i hela viken,
för att se till att allt kommer med på film.
De behöver inte vänta länge innan nåt händer.
Ja, de är imponerande.
De är precis här nedanför. Där.
En äldre hanne har dykt upp
tillsammans med ett jaktsällskap.
Sjölejonen måste hjälpas åt för att planen ska fungera.
Den här gången lyckas de inte,
men det var ett bra test för filmteamet.
Jeff och Javier är nyfikna på vad kamerorna filmat.
- Sen kommer de igen. - Oj. Massor av tonfisk.
Schyst.
Grymt. Okej.
Sen kommer de.
Rakt mot kameran. Toppen.
Vad väger de? Sjuttio kilo?
- Ja, säkert. - Femtiofem kilo?
Och bara muskler. Om den skulle simma på oss...
- Då gör det ont. - ...skulle det göra ont.
De kommer nog att jaga tidigt i morgon bitti.
Vi måste vara redo.
Ja. Vi får kliva upp tidigt.
Den morgonpigga fågeln får masken. Det morgonpigga sjölejonet får fisken.
Nästa morgon
tittar teamet mot skyn när drönarpiloten Shelton tar över.
Jag ser sjölejonet.
Vi har tre sjölejon.
Vi har två stora tonfiskar på väg in.
Jeff och Javier tar på sig dykardräkterna,
för de ska in i skottlinjen.
De rör sig försiktigt mot platsen.
De kommer snabbt.
Det ser ut som att han fick den.
Det är ovanligt att hannar har så nära band.
Jag har aldrig sett det under mina 30 år här.
Hannar som samarbetar och delar maten efter jakten.
Det är otroligt.
Teamet imponeras av sjölejonens samarbete.
Men efter en månad i viken
har de även sett nåt väldigt tråkigt.
Vad hittar vi mitt i ingenstans? Plast.
PRODUCENT
Glasfiber från en båt.
Vi filmar på så många platser.
FILMFOTOGRAF
Platser som man tror är oförstörda,
eftersom det är så de framställs i många naturfilmer och sånt,
men det är så svårt att hitta nåt
som är opåverkat av människor.
Forskaren Juan Pablo Muñoz-Pérez
och nationalparksrepresentanten Galo Quezada
samlar in data om problemet.
Det finns plast precis överallt på jorden.
Galapagos är inget undantag.
Vi är hundra mil från Ecuadors fastland,
mitt i ingenstans i Galapagos.
Bara kanske tio personer
har nånsin satt sin fot exakt här.
Över 95 procent av plasten som vi hittar längs Galapagos kust
kommer från utanför det marina reservatet.
Det paradoxala är att samma strömmar som för hit liv,
även för hit plastproblemen.
Plast påverkar djurlivet på två sätt.
Djuren kan fastna i den, eller så kan de äta den.
När plast hamnar i havet bryts den ner i mindre partiklar.
Fiskarna äter partiklarna, och de förs vidare i näringskedjan.
Vår forskning visar att av däggdjursarterna i Galapagos
är det sjölejonen som löper störst risk att påverkas av plastföroreningar.
Galapagos får betala priset
för hela mänsklighetens bekväma liv.
Tack och lov
har Galapagos nationalpark redan vidtagit åtgärder.
De har organiserat strandstädningar i över 30 år.
Det är otroligt att se hundratals människor villiga
att städa Galapagos stränder.
Hundratals reser till de här avlägsna platserna
och går långa avstånd på Galapagos avlägsna kustremsa.
Kom igen!
De åker dit, samlar så mycket skräp de kan,
tar det till hamnen,
samlar det där, och bara fortsätter.
Det är fantastiskt att se initiativet år efter år.
Kuststädningar hjälper till att hantera problemet.
Om man samlar in plasten innan den blir mikroplast
har det enorm inverkan på miljön.
Hittills har projektet möjliggjort
att över 5 000 frivilliga städar Galapagos stränder.
De har samlat in över 94 ton skräp.
Varje plastbit som en frivillig samlar in
är en plastbit mindre som kan skada ett sjölejon.
Vårt mål är att göra Galapagos den första plastfria platsen på jorden.
Så nu kör vi.
På inspelningsplatsen
ser teamet en möjlighet att hjälpa en havssköldpadda som fastnat i plast.
- Den lever. - Var?
Hon rör fötterna. Hon lever.
Är det vattnet?
- Nej. Den lever. Ja. - Den lever.
Har du nån kniv?
- Ja, en repskärare. - Ja.
FILMFOTOGRAF
Hon stack upp huvudet för att andas.
Men hon lever.
Ja.
Vi tar oss dit så tyst som möjligt,
ifall hon blir skrämd när vi kommer.
Hennes fot har fastnat i ett segel.
Hon har varit här länge.
Om de inte räddar henne nu dör hon.
När jag tar bort plasten från hennes fot inser hon direkt att hon är fri.
Trots hennes skadade fot har hon fått en ny chans.
Inga ord kan beskriva känslan av att se ett djur upptäcka sin frihet
och simma iväg på egen hand.
Under båtturen runt Galapagos
har teamet stött på en mängd havsresenärer på genomresa.
Späckhuggare.
Det finns en tes om att vissa öar
kan vara en viktig rastplats för de här toppjägarna
på resan över Stilla havet.
Mantor.
De kan bli över sex meter breda men äter bara plankton.
Och valhajar.
Fler än 600 dräktiga honor tros passera genom
Galapagos norra öar varje år.
Trots deras avlägsna läge
är öarna oerhört viktiga för världen omkring.
Precis utanför ön Santiago
ligger en rad av vulkanberg och kikar upp ovanför havsytan.
Bainbridge Rocks.
På baksidan av en av öarna ligger en liten sandvik.
Teamet har hört att sjölejon använder stranden
för att fånga olika byten.
Deras uppdrag är att fånga det på film.
Vi försöker få ut många kameror...
FILMFOTOGRAF
...för att täcka så mycket av platsen som möjligt.
Vi har alltid sex undervattenskameror i vattnet.
Två som sänder live till ett litet tält där uppe.
En jakt kan inledas när som helst,
så Holly och Javier sätter igång direkt.
För att deras plan ska lyckas
måste de välja exakt rätt plats för kamerorna.
Men sjölejonen tror att de vet bättre.
En snabb avtorkning, och sen är de redo.
Dags för en tupplur innan saker börjar hända.
Parkvakten Andy håller utkik.
Hör upp!
Sjölejon! Jag ser dem.
Sjölejonen är på väg mot stranden!
Dykteamet ger sig ut
för att genskjuta sjölejonen när de kommer till viken.
De har omringat ett makrillstim, och de menar allvar...
men fiskarna är kvicka.
De är för snabba att fånga i öppet vatten,
så sjölejonen har lärt sig att använda viken som fälla.
Stimmet simmar förbi dykarna rakt in i viken.
Nu gäller det för Hollys fjärrstyrda kameror.
Jackpot.
Matkalaset fångas på film.
Tack vare fantastiskt samarbete av sjölejon och filmteam.
Men inte ens när mästarfiskarna är i toppform
finns det nån garanti för regelbundna måltider.
Med några års mellanrum
sker en förändring i havet som gör det svårt att jaga.
Under normala omständigheter
för kalla strömmar med sig näringsrikt vatten till Galapagos,
som föder friska fiskbestånd.
Men under El Niño
samlas varmt vatten vid ytan och blockerar det kalla.
Då finns det inte lika mycket fisk för sjölejonen.
När havet blir varmt kommer regnet,
så teamet undrar om El Niño kan vara på gång.
Det får mig att undra
om det kan vara så, eftersom det påminner om El Niño,
och produktiviteten kan vara lägre.
Det gör mig lite orolig...
- Ja. - ...över vad som pågår.
För att hjälpa dem att förstå fenomenet
styr Danubio kosan mot Darwin, den mest avlägsna ön i Galapagos.
Ombord finns ett forskarteam som hoppas få nya insikter om El Niño,
och hur den kan förändras över tid.
Professor Julia Cole
Jag heter Julia Cole och har varit klimatforskare i snart 40 år.
Jag växte upp i mellanvästern i USA.
Det är så långt från havet man kan komma,
men jag drömde om att få jobba på havet,
och jag har haft turen att få göra det.
Ett, två, tre!
Ett av klimatforskares bästa verktyg är att studera koraller.
Koraller är fantastiska.
De är byggstenarna i korallrevens ekosystem,
som är så viktiga för alla möjliga arter.
De bär sin miljös historia i sina skelett.
Vi ska ta prover för att lära oss om den historien.
Julia måste borra rakt in i korallen
för att ta ett prov.
Koraller producerar lager allteftersom de växer.
Lite som årsringar på träd.
När korallerna växer
sparas information om deras miljö i skelettens kemi.
Kemin i korallen
berättar för oss hur temperaturen var då korallen växte.
Genom att studera lagren
kan forskarna se tillbaka i tiden.
Julia och hennes team har samlat korallprover här i årtionden,
och de har skapat en bild av hur havstemperaturerna förändras.
Korallerna berättar att de starkaste
och mest förödande El Niño-fenomenen inträffar allt oftare.
Förändringarna har blivit särskilt tydliga
under de senaste årtiondena.
De här starka El Niño-fenomenen
inträffar när haven runt Galapagos
plötsligt skärs av från sin näringstillförsel.
Det underminerar grunden i näringskedjan,
och det innebär att fiskbeståndet kraschar.
Det innebär att fåglarna får svårt att hitta föda.
För topprovdjur som sjölejon
innebär det att den stora havsbuffén
som vanligtvis finns i Galapagos
plötsligt är borta.
Det är förödande för sjölejonen i Galapagos.
Men Julia har inte gett upp hoppet.
Det ger mig styrka och energi
att gräva i okända frågor
och försöka bidra lite mer
till förståelsen av hur världen förändras nu,
och därmed hur den kan förändras i framtiden.
El Niño kan orsaka koralldöd.
Tack och lov finns ett specialistteam på ön Isabela
som hjälper det marina ekosystemet att återhämta sig.
Det här är dykare från Reef Revival,
som ingår i nationalparkens återhämtningsplan för korallrev.
Det är en enkel process.
Korallfragment samlas in,
fästs på rep och stegar
och får sen växa i en grund, skyddad vik.
När de har växt sig fem gånger större
tas fragmenten bort och överförs till tömda områden.
Barnkammaren har nu 2 500 korallfragment från tolv olika arter.
Sex tusen koraller har redan återställts.
När Stilla havets kraftiga strömmar når öarnas barriär...
bildas ett område med hög energi.
En oemotståndlig lekplats för sjölejonen.
Men för att få chansen att filma dem
måste teamet verkligen anstränga sig
och vara redo för allt som havet kan ge.
Vi hoppades kunna filma surfande sjölejon här.
FILMFOTOGRAF
Vi har upp till 2,5 meter höga vågor just nu.
Och vi har... Det är sjölejon där,
men jag är säker på att vi blir krossade om vi ger oss in där.
Vi får se på en stund till.
Se om vi kan hitta nåt hörn där vi kan...
Hålla oss borta från brytningen och se sjölejonen surfa.
Jag gillar det inte just nu.
Teamet som är kvar på land har inga såna problem.
Adrian är snart redo med drönaren.
Det är surfdags för sjölejonen.
Så dykteamet ger sig ut.
Oj, vad tung.
Tre eller fyra bomber släpptes på oss.
Det blir svart! Helt svart.
Bara rullar runt.
Jag är orolig för att vi har sönder kameran.
Men teamet på land har hittat en ny utkiksplats,
och Pooja kan se sjölejon som surfar på vågen.
- Titta där! - Ja!
Dykarna tar på sig dräkterna
för ett nytt försök att fånga händelserna.
Deras uthållighet har burit frukt.
Vi fick det!
Ge mig kardan!
- Bra jobbat. - Sjukt! Så bra.
Efter den lyckade surffilmen
och långa månader till havs,
har Richard ordnat en speciell belöning.
Hans familj kommer ut för att träffa stjärnorna i showen.
Det är overkligt
att de kommer hit, för jag är alltid på jobb utan dem.
Det här är första gången i mitt liv
som jag har familjen hos mig.
Det är stort för mig.
Hallå! Ni är här!
Hej på er.
Fantastiskt!
- Hur var resan? - Den sög.
De ska få uppleva ett möte med sjölejon som de sent ska glömma.
Titta!
Den bet i min simfot.
Klara, färdiga, gå.
Det där är inte mat.
Titta här!
Det var så coolt.
- Jag är ett sjölejon! - Bra jobbat.
Richards barn är lyckligt lottade som får uppleva sånt här...
men om man växer upp i en av städerna här,
hur kan man då få chansen att besöka resten av övärlden?
Som tur är pågår ett nytt projekt
för att se till att barnen här också får upptäcka nationalparken.
Jag heter Karla. Jag är elva år.
Jag är född här på Galapagos, på ön Santa Cruz.
Mina föräldrar jobbar i en butik här.
Jag bor med havet åt alla håll men har aldrig varit på en båt.
Det finns många djur på öarna som jag aldrig sett förut.
Jag vill snorkla för att se djurlivet på nära håll.
I dag är det spännande. Jag ska för första gången
sova på en båt och besöka nya öar.
Karla och sju andra barn
deltar i ett välgörenhetsprogram som heter Galapagos Infinito.
De ska utforska öarna tillsammans i tre dagar.
Programmet möjliggörs av turistbåtar som Danubio,
som transporterar barnen till avlägsna hörn av övärlden,
som kanske inte varit tillgängliga för dem annars.
Syftet är att de ska förälska sig i den här vilda miljön...
och bli inspirerade att skydda Galapagos nationalpark
och dess unika djurliv när de växer upp.
När man är ute i naturen får man möjlighet
att lära sig saker och få självförtroende.
I dag ska några av dem simma i öppet hav
för allra första gången.
Förhoppningsvis kan projektet ge den här upplevelsen
till alla sjundeklassare i Galapagos varje år,
för att inspirera en helt ny generation Galapagosväktare.
Även efter livslångt utforskande
har öarna alltid nåt nytt att avslöja.
Teamet är på väg mot en avlägsen del av ön Isabela.
De har hört att det ska finnas en hemlig vik där.
Kan det vara platsen för filmens slutscener?
Två dagar.
Det första steget är att hitta några sjölejon.
Ja, om du tar dig in över den där kanten
är kratern precis där.
- Där inne. Okej. - Ja.
På väg in.
Titta där.
Där är den.
- Oj. - Otroligt.
Hoppas det finns sjölejon.
Svårt att säga. De ser ut som sanden, så...
Du måste gå lägre eller zooma in.
Här! Där är ett.
Där är ett. Och ett till.
Det är ett helt gäng.
Lysande.
Titta där. Otroligt.
Så nästa fråga är: Hur tar vi oss dit?
Ja.
Sjölejonen tar sig förmodligen till viken under vattnet
via en tunnel i klippan.
Jag tvivlar på att vi kan ta oss dit.
Men oavsett om vi kan eller inte blir det hårresande att ta sig in där.
Richard och Javier ger sig av för att leta efter tunneln...
men det finns en risk som de inte räknat med.
När vågorna träffar den smala ingången till tunneln
komprimeras plötsligt vatten,
vilket skapar chockvågor och en stark bakström.
Ena minuten dras de in av strömmen.
Nästa minut knuffas de ut.
Det finns en risk att de sugs in och blir fast,
eller kastas mot klippan som omger ingången till tunneln.
De har ingen kontroll.
Situationen börjar bli farlig.
Den här tunneln är bara tillgänglig för sjölejon.
Då Richard inte kan ta sig under klippan måste han gå över den...
men klippbranten inne i viken är 30 meter hög.
Som tur är har teamet med sig ett hemligt vapen.
Repspecialisten Tomas Espinosa
har fått uppgiften att hitta en väg åt Richard.
Jag har ingen klättervana alls,
och jag är lite höjdrädd.
Det är nog därför jag är dykare.
Så jag är ärligt talat nervös för att gå in i grottan,
men samtidigt är jag väldigt nyfiken på att se vad som finns där.
Det här är den enda plats som jag aldrig kunnat nå.
Han har tagit på selen, och nu finns ingen återvändo.
- Ha så kul. - Tack ska du ha.
Ja, det är högt.
Ja. Både kropp och sinne säger: "Vad sysslar du med?"
Se upp. Så där ja.
Lite i taget. Så där. Ja.
Ja.
- Lite hjälp? - Ja, inkommande.
Jag förstår vad du menar med lösa stenar.
- Det finns massor. Titta här. - Titta inte ner.
Oj. Det är...
- Är fötterna okej? - Vanskligt, va?
Jag vill inte att de där lossnar.
Oj.
Det där gör jag nog inte om.
Det var... Jag håller mig till dykning.
Richard är tillbaka i sin trygghetszon...
och viken infriar hans förhoppningar.
Jag har drömt om att göra den här filmen i flera år.
Jag kunde inte ha fått en bättre slutscen.
Sjölejonen levererar som på uppmaning. Perfekt.
Under inspelningen av Sea Lions of the Galápagos
har teamet från Disneynature umgåtts mer med de här djuren
än de flesta människor på jorden.
De har fått nya insikter om deras anmärkningsvärda liv...
ovanför och under vågorna.
De har även bevittnat de ökande hoten mot öarna.
Men en allt större gemenskap av förkämpar med olika bakgrund
tar sig an utmaningen,
och gör sitt för att skydda den här magiska platsen.
Nåt vi alla kan göra är att inspirera nästa generation,
få våra barn att känna samhörighet med naturen...
vidarebefordra hopp.
En blomstrande gemenskap som strävar efter ett och samma mål.
Att skydda den här underbara platsen
och bevara den för kommande generationer.
Vi har försökt filma sjölejon hela dagen,
och... så klättrar ett upp i båten.
Översättning: Louise Arnesson