Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Selena!
Selena, scapă de coadă!
Selena!
A fost doar un vis.
Hei, este o nouă zi
și ceva îmi spune că această zi va fi de neuitat.
Sunt o fată normală
În magie cred
Adolescentă la școală
Dar o sirenă în secret
Aventura mă cheamă
Nu va fi ușor
Puterea e în mine
Și am să descopăr misterul sirenelor
Când devii adolescent, nu mai e în trend să crezi în magie.
Dar se spune că magia există doar atunci când crezi în ea.
Ei bine, eu sunt Selena și cred în magie.
Nu doar cred, ci trăiesc o viață oarecum magică.
Dar vine la pachet
și cu părți bune, și cu părți mai puțin bune.
De exemplu, o fată normală
nu și-ar pierde o oră să se spele pe dinți.
Dar pentru mine fiecare dimineață este o provocare
sau un război cu apa.
De ce? Păi, sunt sirenă.
Ce? Nu mă credeți?
Trei… Doi… Unu…
Și iar începem!
Și am să descopăr misterul sirenelor
Măcar nu sunt singură în asta!
Am două prietene foarte bune cu care împart același secret.
Să fii sirenă nu e tocmai ce și-a dorit Milen.
Am putea spune că e o binecuvântare și un…
blestem!
Fie vorba între noi, dacă am face un top al transformărilor în sirenă,
Lena ar fi pe primul loc.
Uneori e greu să fii sirenă.
De fiecare dată când atingi apa, puf, apare coada.
Și dă-i și usucă-te până nu văd ai tăi că ești o creatură mitologică.
Dar hei, ne descurcăm și noi cum putem.
Normal că iar întârzii la ore!
Întră în apa mării și nu te teme
Ai să înveți să înoți printre sirene
Și apoi pe falezele aurii
Ai să împarți o floare cu un colibri
Pentru colege, să fii adolescentă înseamnă să te cerți cu părinții
pentru că nu te lasă să ieși îmbrăcată cum vrei tu.
Sau când ai test la bio, dar mai degrabă ai ieși la o terasă cu gașca.
Sau, și mai rău, când stai noaptea să vorbești cu crush-ul prin mesaje.
Cum ziceam, e ciudat. Dar pentru mine e și mai și!
Pentru mine, să fii adolescentă înseamnă să întârzii zilnic,
pentru că nu te poți spăla pe dinți.
Deci cam așa este să fii o creatură mitologică liceană.
Dar v-ați întrebat cum este să fii
și sirenă, și adolescentă în epoca social media-ului?
Voi și telefoanele voastre!
Bună ziua, doamna!
Îi tot zic directorului să vă interzică telefoanele în liceu.
Generația tabletelor n-are măsură.
Îi scriam… mamei.
Voia să știe că am ajuns cu bine la liceu.
Sigur moare de inimă, că nu știe unde ești!
La cât chiulești tu…
Venind vorba de asta, am adus scutire.
Ce scutire? Cine ți-a falsificat scutirea, domnișoară?
Scutire, auzi?
Mă bucur să te văd! Bună ziua, doamna Negoiu!
Bună ziua!
- Cum te mai simți? - Doamne, Selena! Ne-ai speriat rău!
- Arătai groaznic în camera de spital. - Cameră de spital?
Da, doamna, Selena a fost internată.
De asta am lipsit. Am fost bolnavă și am adus scutire.
Adică adeverință… medicală.
Chiar ai fost bolnavă.
Dacă tot te simți mai bine, te aștept să văd câtă chimie ai recuperat.
- Da. - Diseară afișează rezultatele olimpiadei.
Mă uit și promit că scriu.
La revedere!
Noroc cu voi!
De când suntem jumătate pești, parcă avem auzul mai bun.
- Te-am auzit din capătul holului. - Pe bune?
Nu, dar Negoiu are voce stridentă, o aude tot liceul.
Vai, să fi văzut fază, Selena, la sport, la prima oră.
Milen alerga și aproape că a intrat în dozatorul cu apă.
Milen! Dacă s-ar fi răsturnat aparatul și te-ar fi stropit?
Știu, dar nu mi-am pus niciodată problema
că, dacă alerg la liceu, am șanse să mă transform de față cu toți.
Știm cât de periculos este să ne transformăm în spații publice.
Mai ales la liceu, da? Trebuie să avem grijă.
Milen, ține și tu puțin, că mi s-a făcut sete.
- Și? - Vreau să fiu precaută.
Lena…
Ce? Doar n-o să mor de sete la liceu.
Dacă ești atentă și nu ai cinci ani, bei apă și fără să te uzi.
Sigur.
Fir-ar! Dați-mi șervețel, să mă șterg!
- Nu găsesc. - Ia!
- Strălucește medalionul. E prea târziu. - Nu!
- Milen, ajut-o! Stau de pază! - E prea târziu. Vezi că vine.
Ridică picioarele!
Milen, ajut-o să se șteargă!
- Scuze, sunt ocupate cabinele. - Aștept.
- Așteaptă afară. E cam mic spațiul aici. - Nu mă deranjează. Am timp.
Selena, mai adu șervețele!
Mai am eu în ghiozdan.
- Câte persoane sunt? - Două. De ce?
- Păi și ce caută amândoi acolo? - Lena vomită, săraca…
A avut toxiinfecție alimentară. Milen o ajută. Îi ține părul.
Puțină intimitate!
Hai mai repede!
- Mai durează mult? Întârzii la ore. - Imediat. Scuze.
Acum, acum.
- Nu te speli pe mâini? - Fix asta mai trebuie! Întârziem.
- Ce oră avem? - Chimie.
Fir-ar!
SEDIUL ORDINULUI
Nu te mint, când vin acasă nu-mi mai e frică
că dau cu mașina peste copii, pentru că nu mai sunt pe stradă.
- Stau în casă, călare pe calculatoare. - Da…
- Da, am împușcat-o! - Ați luat speciala.
Dar cum? Normal.
Păi, și fii-mea la fel, toată ziua freacă TikTok-ul.
M-a înnebunit. Dansează ca descreierata ore în șir.
- Legume. - Da!
- Nu sunt în stare de nimic… prolific. - Cum?
- Bună ziua! - Bună ziua!
Vorbeam de carbon data trecută. Carbonul, element din ce grupă?
- A 14-a. - Bravo!
E un element din grupa 14-a. Poate forma patru legături chimice.
Este un element chimic cu simbolul C și numărul atomic șase.
Atomii de carbon se pot lega între ei
în diferite moduri, formând alotropii carbonului.
DOAMNE CE MĂ PLICTISEȘTE
Cele mai cunoscute exemple de alotropi sunt:
grafitul, diamantul și fulerenele.
ȘI PE MINE. NU ÎNȚELEG NIMIC
Cel mai mic număr de oxidare…
VORBEȘTE AȘA LENT
…este +4 și se regăsește în compușii anorganici.
LĂSAȚI TELEFOANELE CĂ POATE VĂ ASCULTĂ PROFA!
…se regăsește în monoxidul de carbon…
MĂ PLICTISESC.
…ai metalelor tranziționale.
EU NU!
Carbonul formează un număr mare de compuși chimici…
EVIDENT, LA CE TOCILARĂ EȘTI!
Ce veselă ești, domnișoară!
- Te amuză ceva la ora mea? - Nu, doamna.
Ești sigură? Prea râzi cu poftă! E ceva amuzant în chimie și nu știu?
Spune-ne și nouă de ce te amuzai așa, poate râdem și noi.
OK.
Poftește la tablă.
Dacă tot te-am prins, să mă distrez și eu. Nu știu când o să mai am ocazia.
Așa. Scrie!
Poate întâi ștergi tabla…
Zic și eu.
- Ce faci? Scrii peste ce am scris eu? - Nu. Doar așteptam.
Mai repede, nu stăm după tine.
Sprayul. Nu… nu pot să-l ating.
- Ce faci, domnișoară? - Șterg tabla, cum mi-ați cerut.
Nu te mai prosti și șterge tabla! Pune mâna pe spray, că acum se sună.
Selena…
Ai grijă!
Chiar nu pot!
Mai repede!
Sprayul nu e bun pentru markerul nostru, lasă urme.
Ce ciudat că ora trecută mergea perfect.
Nu te prosti și șterge!
Nu pot!
Din ce dinastie faci tu parte de nu poți să folosești sprayul?
Sunt alergică la substanțele din el.
Bun, dacă tot suntem la chimie, spune-mi ce conține sprayul ăla.
Dacă mă transform, o să vadă toți.
- Mai repede! - H2O?
- Hipoclorit de sodiu. - Nu șoptiți!
Aud?
V-am dat voie să vă ridicați? V-am spus eu că s-a terminat ora?
Treci în bancă! Habar n-ai de nimic. Nu știi nimic.
Dacă nu vii la ora mea, nu ești în stare să spui.
Nimic nu știi. Te las repetentă, stai liniștită.
Nici măcar ce este un spray… Nota patru!
Elysia…
Hai, afară! Liber.
Uneori chiar urăsc că sunt cum sunt.
Lasă, Selena, că toți avem defecte.
- Lena, nu la asta se referea. - Atunci la ce?
Ți-e rușine de picioarele tale? Sunt foarte subțiri.
Nu de picioare, Lena. De ce am uneori în loc de picioare.
Am înțeles.
Da, e nașpa uneori.
Adică să fii așa… e stresant.
Și obositor. Câteodată îmi doresc să nu mai fiu.
- Ai prins ceva? - Nu era cazul.
- De ce? - Pentru că a fost o alarmă falsă.
Nu a fost nicio sirenă la piscina din Băneasa.
Era o femeie de vârstă mijlocie, cu cearșaf pictat.
Se dădea drept animatoare la o petrecere.
Râzi ca prostul!
Suntem pierduți.
Ți-am zis că n-are cum să fie o sirenă adevărată?
Auzi, lasă telefonul și pune mâna pe o carte!
Scutește-mă.
Hei, Selena!
- Riky! - Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
Riky, stai liniștit, nu e vina ta. Cred că are oricum profa ceva cu mine.
E ridicol. Cine știe ce se află într-un spray de tablă?
Hipoclorit de sodiu.
Da…
Yo! Party!
- My man! Vii diseară la party? - Normal.
- Nu-l suport pe Leonardo. - E foarte gălăgios.
Dar tu? Ne vedem diseară?
Haide! E un tip chiar foarte de treabă.
Dacă nu vii, degeaba mai dau partyul.
- Păi dacă o pui așa… vin și eu. - Asta vreau să aud.
Ne vedem acolo.
Baby, ce faci? Vii diseară?
Nu. Avem test la trigo.
Baby, dacă nu vii tu, degeaba mai dau partyul ăsta.
Ce nu înțelegi?
Venind violent vorba de petrecere… N-ai vrea să vii și tu? Adică toate trei?
- Leonardo dă petrecere și are piscină. - Piscină, Riky?
Da, de ce?
- Da… cozile. - Nu e o idee bună să venim noi.
- Deci asta e. - Deloc, deloc?
O să fiu eu acolo, să am grijă de voi. Promit că o să fie distractiv.
- Ne vedem acolo. - Poftim?!
- Sigur? - Da. Nu stăm toată viața închise în casă.
- Bine, atunci ne vedem acolo. Pa! - Pa!
Parcă nu mai voiai să fii sirenă.
Acum ești prima care se oferă să meargă la piscină.
Ne descurcăm noi cumva. Nu lăsăm cozile să ne strice adolescența.
- Dar e foarte periculos. - Lasă, dacă vrea, să se ducă.
- De parcă tu vrei! - Nu am spus asta.
Haideți, fetelor, o să fie fun oricum.
Și o să avem grijă. Vă promit! Nu are ce să ni se întâmple rău.
- Era să murim! - Gata, terminați-vă, liniștiți-vă!
- Sună șefu'. - Care șefu'?
Ah, boss!
- Bună ziua! - Salut!
Bună seara, membrii organizației mele!
Eu nu înțeleg ce zice.
- Am uitat să pornesc traducerea. - Aici, așa.
- Pauză. Un minut. - Gata.
Angajații nu știu limba engleză. Să vă fie rușine!
- Mă scuzați, șefu', Spuneți încă o dată. - Sper că acum mă auziți clar.
Pentru că e o mare plăcere să discut cu voi azi.
- Traducere. Salutare! - Salut și dumneavoastră!
Ați avut cel puțin o misiune de succes până acum?
Traducere. Ați prins ceva?
- Din păcate… - Nu acum. Nu încă.
- Nu încă. - Nu încă.
Da. Nu încă. S-a dovedit a fi o alarmă falsă
cu sirena din Băneasa, dar n-a fost vina noastră.
Noi am avut probleme cu ADS-ul. ADS-ul, da.
Secția voastră e fără îndoială cea mai slabă din toate de care mă ocup.
Traducere. România nu prea este utilă.
- Știu, boss, știu și eu tot repet asta. - Știi pe dracu'! Taci din gură!
Scuze.
Chiar trebuie să vă mai explic o dată care este scopul instituției voastre?
Voi sunteți Ordinul Național al României de Vânare a Sirenelor.
Traducere. Voi sunteți Ordinul Național al României de Vânare a Sirenelor.
Așa este!
- Știe tot. Șefu' tot șefu'! - Taci, că te aude.
Ești sigură că nu e nimeni?
Jur. Un prieten de-al tatei deține piscina asta. I-a dat cheia.
Vă garantez că miercurea se face curățenia pentru weekend.
- Până la 18:00 nu vom fi decât noi aici. - Bun.
Când înot, parcă mi-aș întinde mâinile la maximum și aș apuca stelele.
Eu mă simt de parcă aș fi în fază cu un oscilator cuantic.
Eu mă simt ca atunci când îmi dau sutienul jos.
LOS ANGELES SEDIUL INTERNAȚIONAL AL ORDINULUI
E absolut inacceptabil că țara voastră e singura
care nu a putut să captureze o sirenă în peste 25 de ani de activitate.
Traducere. Nu prea ați mai prins sirene.
Aparatura ne este bruiată întruna
și echipa noastră de IT nu prea se pricepe.
- Adică n-are experiență… Ce să mai? - Ajunge!
Dacă nu reușiți, prin orice mijloace imaginabile,
să prindeți măcar o sirenă vie, cu puteri din adâncuri,
voi desființa secția voastră!
Traducere. Dacă nu prindeți o sirenă, vin și vă sparg.
Vă promit, domnule, că în viitor…
În viitorul apropiat o să facem tot… Na, mă, că a închis!
Poate avea treabă.
- Ați auzit ce a spus? Că ne sparge. - Da.
Adică el mă sparge pe mine și eu vă sparg pe voi!
La treabă! Terminaților! Inutililor!
- Gata, boss, că acuma le găsim… - Apă! Vreau apă, mi-e sete, vreau apă!
- Gina, adu apă la boss! - Pe ce apeși? Te faci că lucrezi?
- Boule! - Așa face mereu.
Taci din gură și tu!
E Riky. Zice că a ajuns la petrecere. Mă întreabă când vin și eu.
- Spune-i să mai aștepte. - O să ne mai ia ceva.
Ce s-a auzit?
- Mai e cineva aici? - Să ne ascundem!
- A plecat? - Da. Hai să mergem la petrecere!
- Mă duc să-mi iau ceva de băut. - Să nu dai pe tine.
Nu, mersi. Nu mai am chef de băut.
- Și cum e, te distrezi? - Nemaipomenit de bine.
Să nu te distrezi prea bine…
- Fără mine. - Da, mă duc să-mi iau de băut.
- Și vrei să te ajut? - Mă descurc.
Da.
Nu, nu, nu. Am închis piscina.
Baby, unde pleci? Uite ce bombă de party…
TATI
- Neatentule! - Lasă-l, Milen. Nu a vrut.
- V-a udat? - Nu, dar nici mult nu mai avea prostul.
Băi, ia veniți!
…CREATURĂ MAGICĂ LICEANĂ…
- Ce vrei, mă? - Uite ce a zis asta!
Fraiera se crede sirenă.
Milen, nu a fost vina lui.
Dar nu-i văd coada.
Să-i arătăm cum se înoată!
Selena!
- Baby, iartă-mă. N-am vrut… - Pe cine faci tu „baby”?
Lăsați-mă jos!
- Ce faceți? Lăsați-mă! Nu! - Te ajutăm să nu te sufoci.
Vă implor, lăsați-mă jos! Nu înțelegeți.
- Hai, sirenă, înoată! - Sirenă?
Unu… doi… trei… și!
Vedem toți același lucru?
Ce trippy! Nu cred!
Na sirenă!
Băieți!
- Veniți să vedeți! - Ce?
Ce am primit eu pe WhatsApp.
Tadaaa!
A fost foarte tare, nu? Bravo, ți-a ieșit trucul magic impecabil!
Truc magic?
Da, da, da. Selena a vorbit cu Leonardo
ca să facă un truc magic la petrecere, să distreze invitații.
A fost o transformare fabuloasă în sirenă.
Să fi văzut fețele voastre pe camera de filmat!
- Apoi am… - Unde? Nu văd nicio cameră.
- Am pus eu. - Unde?
Acolo, în tufișul ăla!
Ce model e? Nu o văd.
E un telefon, de fapt, dar important e că a ieșit trucul magic
în care Selena s-a transformat în…
sirenă!
Suntem salvați!
Uitați-vă ce fraieră e! Crede că avem opt ani.
Se transformă în sirenă la petreceri. Trucuri?
Doamne!
Selena… Elysia…
La fizică ce truc faci? Îi strecori profei o bancnotă în catalog?
Azi în ce te mai transformi, în centaur?
- Lăsați-o în pace! - Stați liniștiți…
Singurul truc posibil este să treacă clasa la fizică.
- Vouă v-ar plăcea să fiți în locul ei? - Hopa!
Ia uite, tocilara clasei salvează sirena naufragiată!
- Vezi ce zici! - Hopa!
- Selena! Alarma de incendiu! - Alarma? Stropitorile!
Alarmă falsă?
Selena…
Ce se aude?
Selena!
- Cine ești? - Selena! Scapă de coadă!
- Ce? - Selena, scapă de coadă!
Coadă?
Ce vrei de la mine?
36, 44, 51…
Spania? De ce?
Selena, aici erai! Te-am căutat peste tot.
- Selena, ce faci? - Ne auzi?
Selena, ești OK?
- Îți lucește medalionul! Te-a atins apa? - Fetelor?
- Fetelor, ce faceți aici? - Am venit după tine.
Fetelor, am descoperit ceva. Trebuie să plec.
- Cum adică? - Trebuie să plec de aici.
- Să ajung în Spania. - Ai înnebunit?
Înțeleg să te muți de la liceu.
- Dar în altă țară? - Nu înțelegeți.
Vreau să scap de coadă. Nu mai vreau să fiu sirenă.
Selena, nu cred că ai de ales. Nici noi nu ne-am dorit să fim sirene.
Nu e nicio soluție să scăpăm de coadă.
Nu știm cum, dar am găsit eu, în Spania.
Elysia este o insulă din mitologie. Se pare că acolo scăpăm de coadă.
Am tot căutat-o pe internet, dar am găsit doar un port în Spania.
De acolo plecau marinarii către Elysia.
- Ești sigură? - Da.
Sigură? Nu vezi că delirează?
Selena, înțeleg că e greu pentru tine. Oamenii sunt răi.
Nu e plăcut, dar cred că ai suferit un șoc psihic.
- N-are sens ce zici. - Se duce cu ce?
- O să înot până acolo. - Dar sunt kilometri întregi.
- Mă descurc. - Bun, s-a rezolvat.
Hai la oră! Am promis că nu mai lipsesc din cauza cozii.
Du-te, dacă vrei.
Dacă scapi de coadă, cu ce te întorci?
De asta îți arde acum?
- Lena, hai cu mine! - Poftim?
Na! De asta ce mai zici?
- Eu nu fac o nebunie ca asta. - Dar nu sunt nebună.
Gândesc foarte limpede. Când am ajuns în biblioteca asta,
o voce mi-a zis ceva în minte, a spus foarte clar:
„Selena, scapă de coadă!” și a spus niște numere, niște coordonate.
Am căutat pe net și numerele acelea sunt fix coordonatele portului din Spania.
Fetelor, în viața mea nu am crezut în ceva așa de tare cum cred în asta.
- Voi nu vreți să scăpăm de cozi? - Mai mult decât orice.
Milen, tu nu vrei să scapi?
Selena, știi bine că aș da orice să nu mai fii sirenă, dar nu se poate.
Dacă nu aveți curaj, mă duc singură. Oricum, nu mai suport locul ăsta.
Halal prietene sunteți!
Ritoria.
Nu, nu, nu…
Elysia.
Cum ajung acolo?
Fraiera se crede sirenă.
- Nimic nu știi. - Azi în ce te transformi, în centaur?
Cui îi pasă? Ce fraieră e!
- Deratizarea? - Nu știu.
Oricine ar fi, nu e de bine.
- Ăsta e liceul? - 100% e locul bun.
- Bă, ești sigur? - Cât de cât sigur. Destul.
- Adică, cel puțin GPS-ul așa arăta. - Sună șefu'.
- Raportați! - Șefu', noi am ajuns aici.
- Credem că ăsta e liceul. - Bun. Scoateți lumea din clădire!
- Evacuați liceul! - Am înțeles, șefu'.
- Vă promitem că așa o să facem. - Nu mai promiteți nimic. Faceți!
- La treabă! - Bun, ce facem?
În primul rând, căutăm eleva Selena.
Bun. Care dintre voi este eleva Selena?
Suntem de la Ordinul Vânătorilor de Sirene din România.
Ordinul Vânătorilor de Sirene?
Noi suntem aici sub acoperire, înțelegi?
- Taci din gură! Aliniază-mi-i pe toți! - Alinierea, vă rog!
De ce există așa ceva?
Nu știu. Întreabă-i. Cere-le și un pahar cu apă.
Ca să le arăți un truc mișto.
- Și de ce au venit aici? - Poate ca să vâneze sirene.
Se pare că nu prea te concentrezi.
De ce fix aici? De ce nu altundeva? De unde știu ei că aici găsesc sirene?
- Selena? - Cine e?
De ce ești așa nervoasă? Ți-am făcut ceva?
- Selena! Clipurile de la piscină. - Așa e.
N-am mai văzut-o. Nu.
- Fetelor, ați auzit și voi? - Da, fix despre asta vorbeam.
- Unde e Selena? - Nu știu.
- De unde au știut să vină aici? - Au văzut clipurile de la piscină.
- Trebuie să-i spunem. - Cum?
S-o sune cineva. Lena, sun-o tu!
Dacă vă holbați la mine, n-o faceți să răspundă mai repede.
Când te-ai văzut cu Selena?
Alo, Selena?
- Ați apelat căsuța vocală… - Hai, măi!
Normal că nu răspunde. Cine mai vorbește la telefon?
- Ai încercat cu un mesaj? - Nu a răspuns.
- Uite ce câine drăguț! - Lena!
- Trebuie să o găsim pe Selena. - Scuze, îmi pare rău.
Selena… unde ești?
SPANIA PORTUL RITORIA
Sper că ăsta e. Cum s-ar zice, al treilea port e cu noroc.
Acum să scap de tine.
- Când ați văzut-o ultima oară? - Ieri. Ne-am certat în bibliotecă.
- Ce s-a întâmplat? - Selena înnebunise efectiv.
Zicea că vrea să scape de coadă și să plece nu știu unde.
În Spania.
- Selena e în Spania. - Poftim?
O voce i-a spus să se ducă în Spania, să scape de coadă.
Păi și cum dăm de ea?
- Mergem după ea. - Ai înnebunit?
- Lena, e singura șansă pe care o avem. - Ați înnebunit amândoi!
Nu putem să o lăsăm singură. Trebuie să mergem după ea.
Hai!
- Fie… - Yes!
În sfârșit, liniște. Simt că ăsta e locul.
INFORMAȚII
O clipă.
- Bună! - Cu ce te pot ajuta? Ce dorești?
- Nu vorbesc spaniola. - Nicio problemă, eu vorbesc engleză.
- Perfect, mulțumesc. - N-ai pentru ce.
- De unde ești? - Din Europa.
Amuzant. Și eu. Aici mai toată lumea e din Europa.
Normal. Scuze, mi-am pierdut gândurile.
Sunt din România.
- Ești româncă? - Da.
Uite… Cum se zice…
Ai bani la tine?
De ce?
Nu, nu, nu te speria! Nu te speria!
E o glumă. Aici vin mulți români și am învățat de la ei.
Cineva m-a învățat: „Ai bani la tine?”
Am înțeles. Da, am bani la mine, dar tu știi foarte bine română.
Mulțumesc mult.
Cu ce te ajut? Vrei un suvenir? Avem de toate: Mexico, Spania…
- Tot ce vrei tu. - Indicații.
- Am nevoie de indicații. - Indicații?
- Sfat… drum. - Unde? Indicație.
Știți ceva de insula Elysia?
Elysia…
- Ei? - Nu.
- Nimic? - Nu.
Nimic, nimic?
- Uite, de ce e site-ul ăla mov? - Cineva l-a accesat de curând.
„Insule superbe din sudul Spaniei”. Asta trebuie să fi fost Selena.
- De aici, unde? - Ia-le pe fiecare în parte!
Lena, astea nu sunt linkuri.
E cineva aici? Evacuați zona!
- Ce facem? - Ascundeți-vă.
Ce faci aici? Evacuează zona!
Ce faci tu aici?
Evacuează zona!
Să mergem la Selena acasă.
- Și cum rămâne cu examenul la chimie? - Evacuează zona!
Elysia…
Nu știu despre ce vorbești. Nu știu. Îmi pare rău.
- Nicio problemă. - Îmi pare rău.
- Întreb pe altcineva. - Perfect.
La revedere!
E frumos ceramica.
- Da. - Sirenă?
- Poftim? - Sirenă.
- Sirenă, o creatură mitologică. - Este sirenă, da.
Îmi place. Sirenă. Uite!
- Da, e o sirenă, așa este. - Te place?
- Da, e frumoasă. - Zece euro, pentru tine.
- Mulțumesc, dar nu vreau s-o cumpăr. - Șapte și un cadou.
Mulțumesc, dar revin altădată și o să cumpăr.
Bine. Uite, medalion frumos. Strălucește.
Trebuie să plec.
Nu aici, nu acum!
Stai. Trebuia să mă transform în sirenă până acum.
Ce? Strălucește mai puternic aici și mai slab aici.
Pe aici?
Serios, Lena…
Care erau șansele să știi unde e cheia de rezervă?
- Ne-a spus demult. Nu erai atentă. - Probabil.
- Oricum… ce facem? - Îi căutăm laptopul.
- N-are cum să-l fi luat cu ea. - Știi tu?
Nu, Lena. Nu știu, sper. Acum hai, treci și caută!
E caiet de chimie.
Sună-l pe șefu'. Nu găsim nimic.
Nu am cum să-l sun de două sute de ori. Sparge acolo până zic eu să te oprești.
Toți elevii au plecat. Nu există eleva Selena.
Băi! Sparge!
Uite-l!
Ce ai făcut?
Eleva Selena.
- Vezi, asta zic și eu. - Uite-i adresa.
Păi ce mai stai și te uiți așa? Hai!
Deci mi-a văzut mesajele.
Lasă asta. Uite…
Săraca…
„Ce făcuși, sushi?”
„Ai dispărut de la liceu?”
„Te-a udat mașina pe drum sau iar nu ai învățat la chimie?”
Fir-ar!
Dar uite câte sunt!
Uite, Elysia, Puerto Ritoria.
Dar unde e Puerto Ritoria?
- Lângă Puerto Rico? - „Puerto” înseamnă port în spaniolă.
Cel mai probabil Selena s-a dus în Ritoria, să întrebe de Elysia.
- Ce faci, mă? - Caut cheia.
E deschisă ușa.
Treci în casă! Hai, intră!
Ordinul. Să ne ascundem.
- Trebuie să fugim! - Cum? O să ne vadă.
…poate găsești ceva afară, ai auzit?
Da.
Răscolește tot!
La fix am fugit.
Hai! Nu avem timp de pierdut.
- Să ce? - Să mergem după Selena.
- Vorbești serios? În Spania? - Lena, ai văzut și tu ce mesaje primește.
Selena e disperată. Nu o să se întoarcă până nu scapă de coadă.
Trebuie s-o ajutăm!
Bine.
A scăpat peștele.
Dacă înoată repede…
Cum a fost valul care a cutremurat pontonul?
- Ce val? - Valul de adineauri.
OK, cred că OK, da…
Na coincidență!
Doamne, Maica Domnului, s-a cutremurat totul în jur.
Dumnezeu cred că ne pedepsește
pentru tot ceea ce se întâmplă în jurul nostru.
Sunt ăștia cu… five G-ul lor. Cu 5G-ul, cum îi spun ei.
Dar vă zic eu, sunt interese mari… Mari de tot la mijloc.
Șefu', cred că am găsit sirena.
Felicitări! Și noi la fel.
Sunteți inutili. Nu vă mai sinchisiți să vă întoarceți la sediu.
Învârtiți-vă pe-acolo până la noi ordine.
Am înțeles.
Ne-a dat afară?
- Ești prost? - Adică?
Acum e rândul tău, așa cum am vorbit.
Te-a apucat pasiunea de căpșuni, în Spania?
Leo, este probabil prima oară când vorbesc serios cu tine.
Dar de ce aici? De ce nu în altă parte?
În Sevilla!
Tata mi-a spus că este cel mai maiestuos oraș din sudul Spaniei.
Pentru că în Ritoria se află Selena. Trebuie să mă duc după ea.
Ricardule… Mai sunt un miliard de fete în lumea asta.
- Te-a prins coada ei, este? - Leule, trebuie s-o ajut.
Bine, man, hai, orice pentru domniță!
Hai, medalionule, condu-mă!
Ce? Sirene?
Sunt pe drumul cel bun.
Încă puțin, simt asta.
Hai! Arată-mi!
Ăsta-i locul?
Selena!
Milen? Lena?
- Nu pot să descriu cât te-am căutat. - 3.700 de kilometri.
- Fetelor, ce faceți aici? - Selena, am venit după tine.
- Nu te puteam lăsa singură. - Mă descurc.
Nu, Selena, nu te descurci.
A venit la liceu o organizație de mascați. Un ordin, vânează sirene.
- Ce? Voi sunteți bine? - Noi suntem bine.
Dar te avertizăm. Au venit și la tine acasă.
Fetelor, îmi pare rău. Chiar nu voiam să vă sperii.
- Nu-i nimic, Selena. - E OK. Ne bucurăm că te-am găsit.
Acum hai acasă!
Nu pot să vin. Cred că am găsit ce căutam.
Strălucește medalionul. Ascunde-te!
Nu, stați calme, nu mă transform. Asta voiam să vă arăt.
Strălucește de ceva timp.
Uite, dacă merg în direcția asta, strălucește și mai intens.
Cred că medalionul știe ce caut și mă ghidează cumva.
Fetelor, aveți încredere în mine! Sunt sigură. Vă rog!
Milen…
Milen, te rog.
Veniți cu mine! Așa, scăpăm toate trei de coadă.
- Fie! - Super. Mersi!
Haideți!
- V-a văzut cineva venind? - Nu, am avut grijă.
Nu știu voi, dar eu am un sentiment bun legat de locul ăsta.
- Cine se oferă să bată? - Nu eu.
Selena, poate tu.
- De ce eu? - Tu îți dorești mai mult să fii aici.
Nu știu ce să zic. De ce nu tu?
Nu o să bat la ușa unui străin. E de prost gust.
Dacă nu bați, cum să știe când s-o deschidă?
- Lena, atunci bate tu. - OK.
Ați înnebunit?
- Tu ești cea mai curajoasă dintre noi. - De unde ai scos-o?
Nu eu am plecat peste noapte într-o țară străină.
- Eu și Selena am decis unanim să bați tu. - Și eu tot unanim refuz.
Și s-a rezolvat problema.
- Și acum ce facem? - Mai bate o dată, poate nu a auzit.
Poate nu e nimeni acasă.
Nu cred că are sens să mai bat. Oricum, cred că e degeaba.
Selena…
Deja am mers sau, mă rog, înotat până aici.
- Rămânem până aflăm ce-i cu medalionul. - Dormim și pe iarbă, dacă trebuie.
Bună! Bună, dragilor!
- Cum vă pot ajuta? - Ne scuzați pentru deranj, doamnă.
- Venim din România. Căutăm… - Românce! Ce faceți?
Doamne, ce mă bucur! Nu știu de când n-am mai vorbit română.
- Câți oameni știu română în portul ăsta? - Doi.
Eu și cu Ignacio, de la magazinul de suveniruri.
Vorba vine că știe română. Încerc eu să-l mai învăț româna.
Eu i-am spus: Ignacio, se spune „două ouă”.
Dar el vrea „doi oi moi”.
I-am spus: Ignacio, lasă româna, că o să ajungem
să nu ne mai înțelegem nici în spaniolă!
Vă e foame, nu?
- Da. - Da.
Vă e foame, da? Hai, intrați!
Ce noroc cu ea! Altfel, cine știe unde am fi ajuns?
Mi-e foame de nu te mai aud.
Nu știu ce, dar miroase superb.
Nu știu ce să zic, nu o cunoaștem. Dacă e vreo traficantă?
Și dacă e, să fie, măcar ne dă să mâncăm înainte.
Nimeni nu recoltează un stomac gol.
Nici măcar nu vă puneți problema cum am ajuns aici?
- Medalionul ne-a adus aici. - Dar de ce fix aici, în casa ei?
- Poate știe ea cum să scăpăm de cozi. - Poate este și ea sirenă.
Atunci de ce n-a zis nimic de medalioane? Ceva nu se leagă aici.
Așa… gata!
- Uite, poftiți aici! Astea sunt tapas. - Arată minunat.
Cred că sunteți obosite.
Sunteți sfârșite, terminate.
Ea, traficantă? Tu nu vezi ce zâmbet are?
- Niciun criminal nu poate zâmbi așa. - Vorbesc serios, nu am încredere.
De ce? Ce nu-ți inspiră încredere? Pâinea asta?
Casa asta rustic șic? Zâmbetul ăla?
Termină cu zâmbetul ei! Nu e un argument și știți și voi asta.
Suntem în casa unui străin, nu știm pe nimeni.
Dacă vrei, pleacă! Du-te!
Știi ce? Plec, pentru că nu mă ascultă nimeni.
Cine e nepoliticoasă acum?
Medalionul!
- Ce e? S-a întâmplat ceva? - S-a înecat puțin.
Ai grijă, da?
E așa de bună mâncarea, că am uitat să mestec.
Îți aduc acum un pahar cu apă.
- Medalionul tău se aprinsese! - Am văzut. Nu știu de ce.
Pentru că am vrut eu să plec.
Fetelor, ăsta este locul, sunt sigură.
Vă garantez. Până și medalionul meu spune asta.
- Milen, te rog, ai puțină răbdare. - E OK.
Ai vrut să iei atâtea bagaje!
Ți-am zis să mă lași să-mi iau șoferul.
Ți-am zis. Nu trebuie să știe nimeni locul în care mergem.
Bine, OK.
Mâncarea din Spania e atât de bună. Nu e ca la noi.
- Cum e mâncarea la voi? - Nu ați fost niciodată în România?
Niciodată.
De fiecare dată spun: „Anul ăsta sigur ajung”,
măcar din curiozitate, dar… asta e.
Pe măsură ce înaintezi în vârstă, devine din ce în ce mai dificil.
Nu mai sunt tânără ca voi.
Dacă nu ați fost niciodată, cum de știți așa de bine româna?
Tata s-a născut și a crescut în România.
A plecat prin 1947-1948
și a venit aici…
Aici a cunoscut-o pe mama și așa am ajuns eu aici.
El m-a învățat româna. Mama tot timpul îl bodogănea.
„Ce tot o înveți româna? Nu-i trebuie. Pentru noi, asta e o limbă moartă.”
Tata vorbea cu mine și pe ascuns.
După ce s-a prăpădit, cu cine să mai vorbesc româna?
- Îmi pare rău. - Eu am deschis subiectul.
Vă mulțumim mult de tot pentru masă. Nu vrem să vă mai reținem.
A fost foarte bună mâncarea, dar trebuie să mergem.
- Unde să plecați? - Poftim?
Adică nu înțeleg, unde să dormiți la noapte?
Nu știm. Adică o să mergem probabil la un motel sau o tavernă de prin preajmă.
Nu există niciun motel și nicio tavernă, adică nu este o zonă turistică.
- Suntem doar noi. - Sunteți sigură?
- Am văzut unul când treceam pe aici. - Nu există niciun motel.
Și oricum, nu puteți avea încredere în oricine.
Apreciem, dar ne descurcăm noi cumva.
- Nu înțeleg de ce să nu dormiți aici. - Nu vrem să vă deranjăm.
Dar nu e nici un deranj aici, oricum casa este goală.
- Mulțumim mult. - Cu multă plăcere.
Acum mă duc și aranjez paturile și așternuturile.
Selena…
- Ce era să zic? - „Nu”?
Milen, ai văzut cum se bocea pe aici. Niciuna nu putea să refuze.
OK.
- Am găsit unde să dormim în seara asta. - Noroc cu doamna asta.
- Un porțelan? - Nu are cum să fie porțelan.
- Porțelanul e foarte scump. - Ai grijă!
Mai sigur în mâinile mele.
Mi se pare mie sau este o sirenă, exact ca cea din magazinul de suveniruri?
Ironic. Pune-o la loc.
Ai grijă!
Unde stau?
Credeam că nu mai scăpăm din conserva aia.
La fix, uite! Încă n-a plecat.
Cine mai urcă? Cine mai urcă la bord?
Luăm barca aia și ajungem.
Salutare tuturor! Azi eu sunt ghidul vostru. Salut!
În primul rând, dacă vă uitați într-acolo, veți vedea cel mai mare far din regiune.
Nu înțeleg de ce lumea face poze la niște pietre.
- E ceva istoric. - Nu e istoric, e preistoric.
Dar ce zic? E prea istoric pentru mine.
Nu face, mă! Nu cu asta.
Tu știi unde am fost eu în New York? Hai, că a ieșit bine.
Calmați-vă.
Ajutor! Am pierdut controlul ambarcațiunii.
Arde casa? Se aude de-afară!
V-ați speriat? Nu e nicio problemă.
Dar se aude ceva. De unde vine?
E sirena din port. Or fi valuri mari. Or vrea să evacueze plaja…
Sau o fi vreo navă care trebuie să acosteze de urgență aici.
Nu e nicio problemă. Culcați-vă.
Săracii!
- Putem ajuta cu ceva? - Cu ce să ajute niște biete fete?
E o navă care naufragiază, probabil.
Hai, culcați-vă!
Bine, rămânem.
- Haideți, mergem pe ușa din spate. - Evident…
Selena!
Vă rog, nu mai țipați.
Suntem bine. Ajungem la țărm… în curând.
- E OK? - Da, respiră.
- Hai să mergem! - Eu mai rămân.
- Selena, dacă se trezește, ce-i spui? - Nu știu, mă gândesc eu la ceva.
Duceți-vă înainte și vin și eu imediat. O să am grijă, vă promit.
Haide!
- Ce e? Ce s-a întâmplat? Unde sunt? - Stai liniștit, calmează-te!
- Ce s-a întâmplat? - Respiră!
Erai pe barcă.
Și presupun că te-a lovit valul și ai căzut în apă.
- Și cum am ajuns aici? - Te-am ajutat eu.
- Adică ai înotat până la mine? - Da.
- Dar n-ai hainele ude. - Ai fost inconștient ceva vreme.
Nu-mi aduc aminte.
Evident.
Evident că nu-mi aduc aminte. Normal. Am fost inconștient.
Stai liniștit, ești în șoc. E normal.
Ai stat aici?
Da.
Și te-ai uitat la mine?
Da.
- Ai cumva un telefon? - Nu. Pentru ce?
Ca să sun la poliție.
- Nu, nu, stai… Te-am ajutat… - Acum tu ești în șoc.
E clar. Ți-ai recăpătat cunoștința, dacă faci glume.
- Sebastian. - Selena.
- Mulțumesc pentru ajutor. - N-ai pentru ce.
M-ai salvat.
Se uită frumos la mine.
Mă rog, eu o să mă duc acasă și…
- Sigur? - Sigur.
Îmi cam place de el.
Bine. Mulțumesc încă o dată pentru ajutor.
Nu te mai rețin. Poate…
Poate ce?
Poate ne mai vedem pe insulă… Selena.
OK.
Ce băiat drăguț… Sebastian!
Poate mă place și nu știe că sunt sirenă.
Sunt sirenă.
E greu să fii diferit într-o lume în care toți te judecă.
Uneori simt că nimeni nu mă înțelege.
Oare ei își dau seama cât de tare dor cuvintele lor?
Cum aș putea să mă accept pe mine dacă cei din jur nu mă acceptă?
Cu toate astea, uite-mă aici.
Am salvat viața unui băiat fix pentru că sunt diferită.
Medalionul m-a adus pentru că mi-am dorit cu adevărat
și nu am lăsat pe nimeni să mă oprească.
Poate că viața nu este despre destinație, ci despre drumul pe care îl parcurgi.
Nu știu ce mă așteaptă mai departe,
dar sunt sigură că va fi o aventură de neuitat.
- Cum e? - Credeam că dormi.
Cu sforăitul lui Milen, baftă tuturor!
E OK. S-a trezit, e bine.
Cam greu își recapătă băieții memoria. Ai stat ceva!
Da.
Am avut o problemă, dar s-a rezolvat.
Da, merge conform planului.
Bine.
REGIA
Insula Elysia există.
Știi ceva de Elysia?
- Să facem ritualul! - Nu înțeleg.
Încă o dată! Cum o mai facem?
Miracol!
Vă implor, lăsați-ne să plecăm!
Par periculoși.
Și eu sunt sirenă!
Ai grijă ce atingi!
Mi-e frică!
Selena!
Nu, nu, nu!
Ești fata lui Poseidon.
PENTRU FETELE NOASTRE, SMARANDA ȘI ILINCA. CODIN ȘI ANA
Prinsă între lumi cu sufletul liber Magia din stele în apele mele
Te caut în mări, oceane și vise
Ascunsă mereu de privirile stinse
Vreau să fiu fără puteri Să mai fiu din nou ca ieri
Sunt sirenă în apă Pe uscat doar o fată
Când intru în apa mării Mă transform de îndată
Lumea mea e magie Am secrete o mie
În aventură plec
Sunt curajoasă pe insula misterioasă
Pe insula misterioasă
Cu iubire în suflet Înot în ocean
Mereu fără frică Sunt purtată de val
Te caut în mări, oceane si vise Ascunsă mereu de privirile stinse
Vreau să fiu fără puteri Să mai fiu din nou ca ieri
Sunt sirenă în apă Pe uscat doar o fată
Când intru în apa mării Mă transform de îndată
Lumea mea e magie Am secrete o mie
În aventură plec
Sunt curajoasă pe insula misterioasă
Pe insula misterioasă
Sunt sirenă în apă Pe uscat doar o fată
Când intru în apa mării Mă transform de îndată
Lumea mea e magie
Am secrete o mie
În aventură plec
Sunt curajoasă pe insula misterioasă
Subtitrarea: Ligia Soare