Aha, změna tóniny.
Zní to mollově.
Velmi podladěně.
Tak jo!
Dobře.
Nesnáším, když mi říkají, co mám dělat.
Nikdy jsem to neměl rád.
V dětství mi vždycky říkali:
"Doděláš střední, půjdeš na vysokou,
"najdeš si dobrou práci, a to je celé."
O ničem jiném život není.
Tehdy jsem si říkal,
že tohle od svého života fakt nechci.
Radši bych zkusil něco jiného.
To je má životní filozofie.
Když to chci dělat, tak to udělám.
Nepotřebuju, aby mě k tomu někdo dovedl.
Populární klavírista ze 70. let
nestrádá ani v 80. letech.
Ti, co chtěli důkaz, vyrazili dnes do Cincinnati.
Mezi nimi byl i Dan Royal.
Ve věku 33 let sedí Billy Joel za klavírem již 29. rokem.
Obratem pro jeho kariéru se v roce 1973 stala píseň
Piano Man.
Následovalo několik dalších hitů a zájem posluchačstva.
Před rokem ovšem
hudebníka potkala nehoda na motorce.
Zlomil jsem si zápěstí.
Nedokážu s ním hýbat jako dřív.
Neohnu ruku víc než takto.
A rozdrtil jsem si palec,
takže mi v něm chybí kus kosti.
Dost to bolí.
Naštěstí hraju jen rock'n'roll, nejsem žádný Vladimir Horowitz.
Loni se Joel rozvedl s manželkou.
Jeden by čekal. že po takové nehodě se jeho život trochu uklidní.
Jsem s tím zcela a naprosto smířen.
Už nechci žít!
Jsou na vás hodní, Billy?
Měl jste osobní problémy, ale teď už máte nového manažera.
Lidi z kapely mě každý večer mlátí.
Slyšela jste o té nehodě na motorce? To auto jsem řídil já.
Navzdory pochybám je Billy zpátky.
Diváci na jeho koncerty chodí ve stejných počtech jako dřív.
Album Glass Houses se naživo hrálo perfektně.
Bylo jako stvořené pro velké koncerty.
Blížilo se rock'n'rollu,
který mě bavil v mládí.
Jakmile turné skončilo,
chtěl jsem zkusit něco zcela jiného.
Procházel jsem si rozvodem.
Přehodnocoval jsem celý život.
Toužil jsem po něčem vážnějším.
Chtěl jsem to album nahrát už loni,
ale zabránila mi v tom nehoda na motorce,
což mi hodilo vidle do plánů.
Zabralo nám to dlouho, ale nakonec jsme vytrvali.
Billy během nahrávání
nemá mnoho trpělivosti.
The Nylon Curtain ale představovalo výjimku.
Chtěl jsem vytvořit mistrovské zvukové dílo.
Většinou byste něco takového chtěli zachytit ve studiu.
Tentokrát jsme ale pracovali se samotným studiem,
abychom písně vyšperkovali.
Experimentovali jsme se studiem jako s hudebním nástrojem.
Ve skladbě Scandinavian Skies se pokoušel
o celé nálady a zvukové krajiny.
Mohl bych celou noc hrát jen blues
Z kreativního a hudebního hlediska to pro něj bylo plodné období.
Zvuk v mých sluchátkách se postupně proměňoval.
Vokály i echo zněly zcela jinak.
Zíral jsem, že do toho můžu psát texty.
Pod tlakem!
Tak zvláštní a avantgardní
Chtěl jsem přijít s něčím,
v čem by zvuk byl stejně důležitý jako noty.
V Pressure jsem slyšel něco na způsob Čajkovského...
Chtěl jsem tam mandolíny a balalajky.
Phil Ramone narazil na ruské hráče na balalajku
a pozval je k nám do studia.
Bylo zvláštní tam vejit
a být obklopen staříky s ještě staršími nástroji.
Ale znělo to neskutečně.
"Proč šest hráčů na balalajku?"
"Aby utvořili půlkruh."
"To jako vážně?" "Ano, takhle to chceme."
Pod tlakem!
Raz, dva, tři, čtyři, pod tlakem!
Nejvíce jsem na to album hrdý
jako na zvukové umělecké dílo.
Představovalo pro mě tvůrčí přechod.
Hudba na něm mě totiž nutila začít psát trochu jinak.
Už jsem nemohl psát jen lásce a přítelkyních.
Musel jsem psát o vážných věcech, protože to byla vážná hudba.
Dospěl jsem.
Už mi nebylo přes dvacet.
A nehrál jsem jen rock'n'roll.
Psal jsem o světě.
Prezidentem byl Reagan
a všechno mělo být nejlepší,
ale mezi tím vším se dělo dost zlých věcí.
Americký sen byl po smrti.
Věci se začínaly měnit.
A tak si tu v Allentownu žijeme
Všechny fabriky se zavírají
Ocelářský průmysl v Pensylvánii skomíral.
Lidé přicházeli o práci.
Každý den o tom psali v novinách.
... v Allentownu
Ale vytěžili všechno uhlí
Postupně začal psát písně typu Allentown.
Byli jsme produkty své doby.
Každé dítě má naději
To dotáhnout aspoň tam, kam to dotáhli jejich rodiče
Tehdy se mu dařilo dosáhnout všeho, čeho dosáhnout chtěl.
Nikdo neskládal písně jako on a všechny pojednávaly o věcech,
které ho přesahovaly.
Je to těžší a těžší tu vydržet
A tak si tu v Allentownu žijeme
Rovnostářská podstata skladby
a napojení na pracující,
to pro něj znamenalo vážně dost.
Snažil se psát o obyčejných lidech.
Věděl, že s tím budou ostatní soucítit, protože s tím sám soucítil.
Měl vášeň,
a ta se projevovala v čistotě jeho hudby.
Záleží mu na lidech a jejich zkušenostech.
Na nic si nehraje.
Jeho hudba má zásadní poselství.
Potkali jsme se jako spřízněné duše
Na ostrově Parris
Na The Nylon Curtian se dostala také píseň,
kterou jsem věnoval veteránům války ve Vietnamu.
Mí známí veteráni mě požádali, abych jim něco složil,
a já namítal, že jsem ve Vietnamu nebyl.
Říkal jsem si, že nemám tu zkušenost.
A oni řekli, že to můžu napsat o nich.
Ostří jako nůž
A odhodlaní položit život za vlast
Myslím, že nikdy předtím nevznikla píseň z pohledu vojáka,
na kterého ve Vietnamu opravdu stříleli.
Nechválil jsem ani nekritizoval.
Pouze mě zajímalo, jaké to bylo tam být.
Drželi jsme pospolu
Jako bratři
Veškeré umění má politické implikace.
Ale Billymu nešlo o politiku,
ale o postoj.
Bylly byl vždy mladý naštvaný muž,
nikoli mladý naštvaný aktivista.
Na Billyho textech mám nejradši,
že málokdy něco říká napřímo.
Proto jeho texty nezní zastarale.
Všichni spolu padneme
Ano, všichni spolu padneme
Když poslouchám Goodnight Saigon,
nemyslím na sociopolitické důsledky války ve Vietnamu.
Myslím na ty muže, o kterých zpívá.
Joelovi jde nejlépe psát o lidech,
ne o záměrech či konceptech.
Děkuji.
Byli jste neskuteční.
Nikdy mě nebavilo mluvit na koncertech o politice.
Chápu, že lidé se před tím snaží uniknout.
Občas se ale něco děje
a vy tomu nemůžete jen přihlížet.
Proto jsem si na sebe připnul Davidovu hvězdu
asi týden po pravicových nepokojích
v Charlottesville...
Židé nás nenahradí!
Musel jsem se ozvat.
Naštvalo mě to. Pochodovali americkým městem a skandovali:
"Židé nás nenahradí."
Během druhé světové jsme nacismus porazili.
A pak Trump vystoupil a řekl:
"Na obou stranách nepokojů byli velmi dobří lidé."
Na obou stranách nepokojů byli velmi dobří lidé.
Podle mě měl přiznat, že někteří z nich byli zlí.
Jinak to vyjádřit nelze.
Nacisté nejsou dobří lidé, tečka.
Byl jsem naštvaný a musel jsem něco udělat.
Ale nechtěl jsem na pódiu nic kázat
a říkat, že je to špatně.
A tak jsem si připnul hvězdu,
abych vyjádřil, že ať se stane cokoliv,
vždycky budu Žid.
NORIMBERK, NĚMECKO TŘICÁTÁ LÉTA
Jsem Žid.
Můj otec vyrostl v Německu v bohaté rodině.
Viděl jsem jeho rodiče jen párkrát.
Byli hrdí na svůj německý původ.
Nebyli praktikující Židé.
Můj otec podstoupil bar micva, ale nic víc.
Vůbec nechodili do synagogy.
Ale pokud jste tehdy měli
v Německu židovský původ, byli jste Židé.
Můj dědeček z otcovy strany, Karl Joel,
měl v Norimberku firmu Joel Macht Fabrik,
která vyráběla textilie a oblečení.
Jeho firmě se dost dařilo,
než se moci chopili nacisté.
Disponoval nemalým jměním.
Bydlel s rodinou v pěkném domě u parku.
V tom parku měli norimberští nacisté svá shromáždění.
Proudí nám v žilách ta nejlepší krev
a víme to o sobě.
Rozhodli jsme se udržet si vládu nad naším národem
a nehodláme se jí vzdát.
Můj otec pozoroval přes plot
všechny ty antisemitské proslovy
a další dění.
Nedokážu si ani představit,
jak ho tyto esesácké manifestace musely poznamenat.
Narodil se v roce 1923,
takže když se Hitler stal kancléřem, bylo mu deset.
Situace se dost zhoršila.
Německá vláda odebrala občanství
všem osobám židovského původu.
Nesměly ani vysedávat v parku.
Nesměly chodit po ulici.
Ztratily veškerá práva.
Židovské děti musely ve škole sedět pryč od německých.
Nakonec nesměly ani do školy.
Šéfredaktor Julius Streicher
provozoval několik antisemitských novin.
Nejznámější byly Der Stürmer.
V nich napadal mého dědečka.
Říkal mu "Žid Joel".
Všechny zákazy, zákony
a antisemitské noviny postupně dědovu firmu zničily.
Všechno jeho zboží muselo být označeno písmenem J jako "Jude".
Nerozumím tomu, proč si myslel, že to jeho firma přežije,
protože bylo čím dál zjevnější,
že tohle nepřežije žádný židovský podnik.
Asi byl pořádný optimista,
nebo prostě jen předstíral, že to nevidí a že o ničem neví.
Nakonec je přiměli prodat firmu prakticky za nic.
Někdo jménem Neckermann
ji koupil za úplný pakatel.
Ale ani ten dědovi nezaplatil.
Děda se ho ptal, co musí udělat, aby mu zaplatil,
a on mu odpověděl: "Vyrovnáme se."
Na poslední chvíli ho varovali, ať si dá pozor.
Chystali se ho zabít.
Tehdy dědovi došlo, že je konec.
Naštěstí na poslední chvíli odjel.
Podařilo se mu s rodinou překročit
švýcarskou hranici, což se ne každému podařilo.
Pokud by u mých prarodičů objevili ve vlaku průkazy totožnosti
se zaznačeným židovským původem,
nejspíš by je vzápětí poslali do koncentračního tábora.
Ale jako zázrakem unikli.
Ironií osudu bylo, že jakmile Neckermann převzal firmu,
hned začal vyrábět pruhovaná pyžama,
která nosili vězni v koncentračních táborech.
Vyrobeny v Joel Mach Fabrik.
Tohle jsem se dozvěděl, když mi bylo hodně přes dvacet.
Dodnes o své rodině nevím vše.
Snažím se toho dozvědět co nejvíc.
Od okamžiku, co mi bylo osm,
do mých asi 25 let
jsem otce prakticky neznal.
Snažil jsem se zjistit, kde je mu konec
a kontaktovat ho, ale nikdo nevěděl.
Když mi bylo mezi 21 a 22 lety, vydal jsem se do Evropy.
Hrál jsem po klubech,
malých barech a koncertních místech.
Napadlo mě, že bych tam mohl někde najít otce,
přestože se nikdy neozval.
Žádný pohled, telefonát, nic.
Říkal jsem si, jestli ještě vůbec žije.
Zrovna když jsem se měl vrátit do Států,
dostal jsem telegram,
kde stálo, že ho našli.
Nemohl jsem tomu uvěřit.
"Kde je? Jak se tam dostanu?"
Ukázalo se, že žije ve Vídni.
Dorazil jsem k jeho bytu
a tam stál blonďatý hošík.
Ukázalo se, že je to můj nevlastní bratr.
Seznámil jsem se s Billem, když mi bylo pět.
Pamatuju si na ten okamžik.
Byl to můj první školní den.
Zrovna jsem se vrátil domů.
Přečetl mi pohádku na dobrou noc.
Koukal jsem se na fotky táty na lyžích
a říkal si, že to se mnou nikdy nedělal.
Co jsem mu provedl? Proč se mi ani jednou neozval?
Měl jsem ohledně něj smíšené pocity.
Vedl nesmírně podivný život.
Bojoval v americké armádě pod generálem Pattonem.
Osvobodil tábor v Dachau.
Chtěl jsem od něj vědět víc,
ale odmítal mluvit o minulosti.
Většinu toho mi pověděl můj bratr.
Během prvního týdne
po osvobození dorazil na místo
a byl svědkem strašlivých věcí,
které ho dost traumatizovaly.
Pak jsem se dozvěděl, co se stalo tátově rodině.
Nacisté je pochytali.
Spousta z nich skončila v Osvětimi.
Většina z nich válku nepřežila.
Navštívil jsem hřbitov, kde jsou Joelovi pochování,
a netušil jsem, že jsem měl tolik příbuzných.
Jsem kvůli tomu plný zloby a občas to vyleze na povrch.
Lidé se diví, proč se zlobím, vždyť mně nic neudělali.
Vyvraždili moji rodinu.
Rád bych ty lidi poznal.
Otec vše dusil v sobě.
Měl kolem sebe temnotu.
Když jsem byl dítě, řekl mi:
"Život je žumpa."
Říkal jsem si, že to není zrovna nejlepší pohled na život.
Když se přestěhoval do Států, moc se mu tu nelíbilo.
Bylo to tu na něj moc komerční.
Nedostatek kultury.
A dost ho trápil místní antisemitismus.
Když se mí prarodiče rozhodli, že se vrátí do Německa,
rozvedl se s mojí matkou
a vrátil se do Evropy.
Byl jsem u toho, když se Billy setkal s tátou.
Když jeho otec přišel, nikdo sice nic neříkal,
ale atmosféra se dala krájet.
Trapná situace.
Jak opět navázat vztah s otcem?
Jak se synem?
Asi jsme se příliš styděli.
Prostě jsme spolu jen trávili čas
a snažili se něco říct
a naučit se komunikovat.
Nikdo z nás nevěděl, co říct.
Napadaly mě různé věci.
Postupně jsem na jejich základě napsal píseň.
Tuto bych chtěl věnovat svému otci.
Zpomal, blázínku
Na puberťáka jsi dost ambiciózní
Ale pokud už jsi vzal rozum do hrsti
Pověz mi, čeho se stále bojíš?
Copak hoří? Proč tak spěcháš?
Radši vychladni, než vyhoříš
Máš toho tolik před sebou...
Měl jsem tu čest se s Billym seznámit osobně.
Billy v dětství zakusil velké trauma.
Když si čtete jeho texty, můžete si o nich udělat obrázek.
Kdy ti konečně dojde,
Že Vídeň na tebe čeká?
"Vídeň na tebe čeká?"
Asi tam bylo to, co jsem hledal.
Našel jsem tam svého tátu.
Dlouho jsem ho hledal.
Vídeň je také světové město hudby.
Má to dost různých významů a vrstev.
Na vinně je život, který vedeš
Jsi tak napřed, Že zapomínáš na své potřeby
Podle mě má Billyho život mnohem větší hloubku,
než si sám uvědomuje.
Z určitých traumat se nikdy nevzpamatujete
a některé životní motivace
vám mnohdy ani nedochází.
Jeho motivace vyvěrá
z touhy poznat vlastního otce skrze hudbu.
Kdy ti konečně dojde,
Že Vídeň na tebe čeká?
Děkuji.
Nyní zkusím něco zahrát na klavír s tátou, jestli se přidá.
Vždycky mezi námi byla vzdálenost.
Držel si lidi od sebe.
Chtěl jsem se s ním sblížit.
Chtěl jsem, aby na mě byl hrdý.
Rád bych si s ním promluvit o hudbě a životě.
Nikdy jsme ale nenavázali hlubší vztah.
Nezažili jsme žádnou kouzelnou chvíli.
Je to smutné.
Kam se poděl orchestr?
Neměl to být muzikál?
Stojím na balkóně
Jak jsem mohl přijít až po předehře?
Where's the Orchestra byla poslední píseň
pro album The Nylon Curtain.
... Přestože
mě vůbec
nic nenapadá...
Byla to skladba o rozčarování.
Shrnovala můj tehdejší život.
Život není muzikál, ale spíš řecká tragédie.
Kam se poděl orchestr?
Dobrou noc, Washingtone. Nikdy se sebou nenechte zametat.
Po nahrání The Nylon Curtain
jsem byl fyzicky i emočně vyčerpán.
Připadal jsem si na pokraji smrti.
Každý rok jsem vyrážel na turné,
skládal, nahrával a pořád dokola.
Nikdy jsem nebyl na dovolené.
Mluvil jsem o tom se svým tehdejším přítelem Paulem Simonem.
A ten mi navrhl, ať se vydám na karibský ostrov Svatý Bartoloměj.
Nikdy jsem o něm neslyšel.
Říkal, že je tam klid.
Že se mi tam bude líbit a že mě nikdo nebude otravovat.
A tak jsem dal na jeho radu.
Myslel jsem si, že je to klidný ostrov.
Christie Brinkley pověsila
kariéru modelky na hřebík.
Tato zlatá Kaliforňanka položila rekord
a objevila se na více než 100 obalech časopisů.
Zrovna jsem něco fotila na Svatém Bartoloměji.
Někdo k nám přiběhl a povídá:
"Neuvěříte tomu, ale na ostrově je Billy Joel."
Došli jsme k baru, kde posedával.
Nejvíc se mi na Billym líbí,
že si přijde nesvůj, dokud nenarazí na klavír.
Nikdy nehraje pro ostatní.
Spíše se za klavír schovává.
Samozřejmě, že když dorazil na ostrov,
tak vyhledal první bar s klavírem,
začal hrát, po chvíli vzhlédl a uviděl,
že ho poslouchají přenádherné modelky.
Byl spálený doruda.
Měl na sobě havajskou košili.
Říkal jsem si, že to je perfektní.
Děkoval jsem svému klavíru.
Od začátku mě rozesmíval.
Byl tak vtipný.
Začal mit hrát různé písně.
Sedla jsem si na klavírní lavici vedle něj
a on se mě začal ptát, co mám ráda za hudbu.
A já hned začala zpívat:
Tak jsem mu zpívala
a Billy se snažil
k tomu něco zahrát.
Hraje a já zpívám.
A pak najednou přišla Elle MacPherson,
ohromná Billyho fanynka
s úžasným tělem,
které začala vystavovat,
aby získala jeho pozornost.
Bavil jsem se s Elle i s Christie.
Najednou přišla další dívka
a povídá, že také umí zpívat.
Moc mě nezajímala.
Chtěl jsem se věnovat ostatním dámám.
Najednou se ozval úžasný hlas.
Bylo to Whitney Houston,
která poprvé zkoušela modeling.
Neskutečné.
Samé krásky. Samé modelky.
A já byl jen spálený trapák za klavírem.
Až po chvíli konečně
dostal Billy příležitost něco zazpívat.
Byla s ním zábava,
byl spálený a leskl se.
Něco mě na něm ale přitahovalo.
Moc jsme si to spolu užili.
Rozhodli jsme se zůstat v kontaktu.
Oba jsme žili v New Yorku,
a tak jsme spolu začali trávit čas a našli v sobě zalíbení.
Řekla jsem mámě, že se vídám s milým chlapem,
který ale není můj typ.
Je z Long Islandu a má vyfoukané vlasy.
Je zajímavý a je s ním zábava.
Máma mi řekla, že účes
i boty může změnit,
ale že nejdůležitější je dobré srdce.
A tak jsme šli na rande na koncert Beach Boys.
Pozvali Billyho na pódium.
Bylo na něm něco sladkého a staromódního.
Tehdy naše přátelství přerostlo v lásku.
Jak se mi podařilo ulovit supermodelku?
Vždyť jsem z Hicksville.
Co spolu děláme?
Tehdy jsem byl ale dost tvůrčí.
Napsal jsem pro ni hodně skladeb. Stala se mi múzou.
Připadal jsem si zase jako puberťák
a zakoušel jsem stejné pocity,
jako když jsem se zamiloval poprvé.
Tolik se bavíme!
Tak dlouho
Jsem hlas, který slyšíš na chodbě
A největší zázrak
Bylo super zakoušet vášnivou lásku
a poslouchat jeho písně o nás.
Někdo se drží dál od dveří,
Protože se můžou kdykoli otevřít
Chtěl jsem složit něco jednoduchého, hloupého a šťastného.
Album An Innocent Man
bylo poctou hudbě mé puberty.
Někteří lidé se bojí doteku
A vztekali by se, kdyby byli za blázny
Skladba Innocent Man je napsaná ve stylu Drifters.
... protože jsem nevinný muž
Písní Uptown Girl
jsem chtěl napodobit Frankieho Valliho a jeho Four Seasons.
Při chůzi vypadá tak skvěle
Všichni jsme hrávali v barových kapelách
a připadali jsme si jako zpátky v 50. a 60. letech,
protože jsme hráli hudbu, na níž jsme vyrostli.
Moc jsme si to nahrávání užívali.
Všechny skladby na An Innocent Man
vznikly dost rychle.
Prostě...
jsem jen zachycoval své pocity.
Nic víc.
Billy je zrovna na celonárodním turné,
které se vyprodalo, než vůbec vyrazil na cestu.
Chodí na nás úplně noví lidé.
Mé publikum omládlo, nepamatují si Piano Man
ani The Stranger, znají mě
z videoklipů k Pressure a Allentown
nebo z klipů k albu An Innocent Man.
Objevili mě díky nim, což je super.
Billy to umí rozjet.
- Kolik ti je? - 16.
Byl začátek 80. let a zrovna začala vysílat MTV.
Hudební televize MTV!
Videoklipy 24 hodin denně!
Natáčení klipů Billyho nebavilo.
Chtěl prostě jen nahrávat hudbu
a aby si lidé pod ní představili, co chtějí.
Navíc si myslel, že se jeho zjev do klipů
příliš nehodí.
Chceme na kameře vypadat dobře, víte?
A to má na starosti tady Paula.
Uvědomoval si ale jejich důležitost.
Udělaly totiž pro jeho kariéru hodně.
Tohle není pouhý klip, tohle je krátký film.
Tříminutový snímek.
Zrovna jsem začínal natáčet videoklipy.
Založil jsem malou produkční společnost.
Zavolal jsem Billymu a řekl mu o ní.
- Klid! - Akce!
Napřed chtěli natočit klip k Tell Her About It.
Billyho agent Dennis Arfa řekl, že obsadí Rodneyho Dangerfielda.
Zdraví vás Rodney Dangerfield.
Uvidíte mě během světové premiéry videoklipu Billyho Joela.
Ten klip se vyvedl.
Natočili jedny z nejlepších klipů té éry.
Zdravím, jsem Billy Joel
a vy nyní sledujete MTV.
Další klip vznikl k Uptown Girl.
Billy řekl, že chce obsadit Christie.
Souhlasil jsem, protože byli spolu pořád v novinách.
Dávalo to perfektní smysl.
Tak jsem ji kontaktoval.
Ona ukázala na svou tvář a řekla, že to nebude zadarmo.
Odpověděl jsem, že až tak moc v tom klipu nebude.
Slíbili jsme jí, že jí uděláme libovolný make-up a účes.
Jen ať řekne Billymu, že do to jde.
A tak do toho nakonec šla.
Uniforma zaměstnance benzínky mi seděla,
protože jsem dříve na benzínce pracoval.
Billymu se nechtělo tancovat.
Povídám mu, že tam netančí, pouze chodí z bodu A do bodu B
co nejstylovějším způsobem.
Byl to zábavný klip a navíc v něm hrála slavná žena.
Tvořili spolu velmi slavný pár.
On byl největší poprocková hvězda
a ona nejproslulejší supermodelka, a tímto se spolu ocitli ve videoklipu,
který je dodnes legendární.
Z Uptown Girl se stal gigantický globální hit.
- To vy zpíváte Uptown Girl? - Ano!
Vše nabíralo na obrátkách.
Z alba vzešly čtyři hitové singly.
Kritici ale opět nebyli nadšení.
Album An Innocent Man se nedá vydržet
Když na začátku 80. let
něco neznělo jako pravý rock'n'roll,
kritici si na tom smlsli.
Všichni z nich chtěli jedině rock založený na klasickém blues.
Ten Billy Joel opravdu nehrál.
Proto se do něj tolik pouštěli.
Já i Bill jsme tehdy dostávali strašné recenze.
Bral jsem si to osobně, trápilo mě to.
"Kdo si ti kritici myslí, že jsou? Neznají mě."
Určitě rockové kritiky nesnášel.
Pěkně ho vytáčeli.
Nasrat na ně.
Kde je konec všem těm kritikům, kteří se do něho pouštěli?
Kam se poděli ti rozumbradové,
kteří mu radili, jak to má dělat správně?
Billy do svých písní dával tolik.
Tolik z nich pojednává o jeho životě.
Vyznává se v nich ze svých pocitů,
ať si je všichni poslechnou,
takže když je někdo srážel, trápilo ho to.
Přestože prodal více než 40 milionů alb,
vyhrál 5 cen Grammy a získal několik zlatých singlů,
chvála kritiků Joela převážně míjí.
Tvrdí, že kvůli svému rozmanitému stylu
postrádá autentickou hudební identitu,
a proto působí jako neoriginální imitátor.
Takový hudební chameleon.
Proti těmto obviněním cítí Joel potřebu se hájit.
Nepřijde mi to jako chyba. Jsem renesanční umělec.
Neustále se měním.
Baví mě různé žánry.
Pokud vás Billy Joel nebaví,
jeho všestrannost se stává přítěží.
Spousta kritiků Joela
považovala za oportunistu.
Tvrdili, že nemá vlastní identitu.
Že dělá vše jen proto, aby ho hráli v rádiích.
Že se honí za trendy.
Že sice píše dobré písně,
ale postrádá originalitu.
Kritici odmítali Joelovu muzikálnost.
Pro ně je muzikálnost sprosté slovo.
I přes své různorodé zdroje inspirace
ale umí působit autenticky.
A posluchači na to reagují dobře.
Myslí si, že ho znají,
a soucítí s jeho slovy a pocity.
Joel ve své hudbě nechodí kolem horké kaše.
Nepíše obskurní texty.
Umí být přímočarý a upřímný,
rozumíte, kde se to v něm bere a o čem mluví.
Nepotrpím si na metafory a přirovnání.
Píšu tak, jak mluvím
a uvažuju.
Také proto nešel kritikům pod nos.
Přitom dělal to samé, co jiní textaři a skladatelé
éry populární hudby
Spojených států amerických.
Je jedním z mála současných skladatelů,
kteří píšou standardní písně
na základě klasických pravidel se slokou, refreném, slokou, refrénem,
bridgem, změnou tóniny a codou.
To už dnes umí málokdo.
Držel se těch typických struktur, a toho si na něm cením.
Díky tomu je jeho hudba také nadčasová.
Hodně kritikům se An Innocent Man nelíbilo.
Jejich problém.
Chtěl jsem dělat, co mě bavilo
a co jsem chtěl poslouchat.
Nejlepší rock'n'rollová show všech dob!
Billy! Billy! Billy!
Billy, Billy!
Díky, Billy!
Předtím jsem ho nevídal na obalech časopisů
v objetí supermodelky.
Najednou se ho paparazzi nemohli nabažit.
Vyletěl do nebes.
Jen si mě užijte, londýnští paparazzi.
Když byl s Christie, tak byl neustále na očích.
Stala se z něj celebrita.
Nikdy mi ale nepřišlo, že by mu to bylo příjemné.
Podívejte se na mě, Christie.
Poprvé jsme se pohádali,
když nás jednou obklopili paparazzi
a Billy na ně začal být sprostý.
Řekla jsem mu, že je snazší se na ně prostě usmát.
Za jiných okolností tě zachytí, jak se tváříš takto:
A pak to zveřejní.
Jakmile zahlédneš foťák, usměj se,
oni nás nafotí a nechají nás být.
Pak jsme si z toho začali dělat srandu.
Kdykoli se zjevili fotografové,
zaujali jsme každý svoji pózu:
V té době jsme to takhle dělali všude.
Vzpomínám si, že když spolu chodili,
tak jsem se ho zeptal,
jestli si ji hodlá vzít.
Ptal se mě, jestli je to dobrý nápad.
Tak jsem mu řekl, že je.
Je to dobrý nápad.
Pop-rockový zpěvák Billy Joel
se dnes v New Yorku žení.
Jeho manželkou se stane modelka Christie Brinkley.
Chtěli jsme se vzít v přístavu
s mrakodrapy a Sochou svobody na pozadí.
Svatba byla skvělá, Pozvali nás všechny.
Já, Steve a Brian jsme dorazili na svatební hostinu.
Billy si půjčil všechny moje singly a dal je DJovi,
aby je nám všechny zahrál.
Dorazila spousta lidí
z hudebního i módního showbyznysu,
celá kapela,
přátelé, rodina.
Byla to přepychová zábava.
Pořádná událost.
Říkal jsem si, že takhle vypadá sláva.
Je 15. prosince 1985
a my se stěhujeme do města East Hampton.
Není tu krásně?
Vidím naši příjezdovou cestu.
Prvních několik let spolu jsme si moc užívali.
A to je náš dům!
Jsme zpátky doma!
Námořníci!
Někdo se nám tu krapet zakulatil.
Za čtyři týdny máš termín.
Za tři a něco.
Tak tedy tři a něco.
Dnes je 16. prosince, tak třeba během příštího natáčení
už to bude venku.
Modelka Christie Brinkley a zpěvák Billy Joel
přivítali na světě své první dítě.
Včera v noci se jim v manhattanské nemocnici
narodila skoro půlkilová holčička.
Podle mě nemůžete zcela dospět,
dokud se z vás nestane rodič
a najednou se už netočí vše kolem vás.
Získáte díky tomu novou perspektivu.
A nepodmíněnou lásku.
Nepoznal jsem, jaké to je, dokud jsem nedržel v objetí své dítě.
Byla důležitější než já a byla mi vším.
Mou budoucností.
A byl za ni zodpovědný.
Musím se snažit, abych se zachoval správně.
Jdeme na to.
Vyrostl jsem bez táty.
Chtěl jsem jí být tátou, kterého jsem neměl.
Tolik pro mě znamenala.
- Ahoj. - Ahoj.
Vyrůstala jsem v East Hamptonu.
Postupně mi docházelo, jak moc jsou mí rodiče slavní.
Zpočátku mi to nedocházelo.
Myslela jsem, že já jsem hvězda,
protože tak se ke mně rodiče chovali.
Neustále si mě natáčeli, podporovali mě
a dávali mi hlavní role v našich domácích muzikálech.
Táta, táta, táta!
To jsem já.
Táta, táta!
Stačilo, aby Billy zahrál na klavír
a ona k němu hned přišla
a začala do toho zpívat.
Zpívali jsme každý den.
Dokonce i babička Roz
s námi vždycky zpívala.
Měla tak ráda muzikály.
V muzikálu Showboat je píseň:
Protože on je můj Bill...
Podle něj tátu pojmenovala.
Roz byla jedinečná.
Když přijela na návštevu,
pořád s Billem zpívali muzikálové písně
a střídali u toho různé přízvuky.
Proč už ke mně nechodíš na kávu?
Tak rádi nacvičovali představení.
Babička byla dost extrovertní,
možná až příliš.
Skrývala v sobě
neuvěřitelné množství emocí.
Vždycky něco zazpívala,
a to v ní probudilo tolik pocitů,
až se rozplakala.
Byla nepředvídatelná.
A taky náladová.
Mít takovou matku pro něj bylo těžké.
Ale věřím, že s ní hluboce soucítil,
protože ho vychovávala bez otce.
Vždycky tu pro mě byla.
Od začátku mě podporovala.
Byla mým šampionem.
Navzdory všemu ji měl moc rád.
Byla pyšná na jeho úspěchy
a cestovala s ním po celém světě.
Koukej, Alexo, to je Big Ben. Vidíš ty velké hodiny?
Ráda jsem s ním cestovala.
Bavilo mě být součástí jejich hudební rodiny.
Doprovázela jsem je při každé příležitosti.
Pro Billyho bylo dost důležité,
že tak mohl trávit čas s Alexou.
Dáte svým fanouškům vše, co chtějí?
Ne úplně vše, co chtějí.
Určitě jim nedám její šaty ani make-up, to by se prodražilo.
Fanoušci je měli moc rádi jako pár.
Líbilo se jim, že se protiklady přitahují.
- Jsem John Malkovich. - A já Billy Joel.
Obdivuju na tobě, že sis vzal Cindy Crawford.
Ale já si vzal Christie Brinkley.
To víš, že jo.
Po albu The Nylon Curtain
vyšlo An Innocent Man.
Narodila se mi dcera.
Už mě nebavilo se o samotě dřít
a skládat další a další písně.
Chtěl jsem trávit čas s rodinou.
Po dobu několika let jsem nesložil nic.
Ale věděl jsem, že jednou se budu muset vrátit do práce.
Pojďme se harmonizovat.
Nedařilo se mi skládat nové věci.
Postrádal jsem ambici, kterou jsem měl na předchozích albech.
Z další desky to šlo poznat.
Musím napsat další část té skladby.
Buď bridge nebo...
Často mi během skládání přijde,
že klavír je černá bestie s 88 zuby,
která mi chce ukousnout ruce.
Inspirace nepřichází.
Ale jakmile přijde,
musím vydržet, dokud si nejsem jistý, že jsem ji vyčerpal.
Když vás nenapadá nic, je to nejhorší.
Vždycky jsem skládal sám.
Tvorba je osamělá činnost.
Musím být u toho sám.
Nesmím se nechat rozptýlit.
Musím si zalézt do své jeskyně jako jeskynní muž.
Jsem mrzutý, podrážděný, náladový
a procházím si různými pocity.
Izoluju se od zbytku světa.
Musí to tak být, pokud chci něco složit.
Dostat se do naprostého vzduchoprázdna.
Osamělý úděl.
Hlavním jazykem je vždy hudba. Skrze ni vše promlouvá.
Musí vzniknout před slovy, protože se sama snaží něco říct.
Postupně pak musím přijít na to, co mi chce sdělit.
Odsud ty bicí zní skvěle.
Ty je tam neslyšíš?
- Zní dobře? - Skvěle.
- Liberty může jít domů. - Zpívej.
Zpívej.
Phil Ramone se znal s Rayem Charlesem
a Ray se mnou prý chtěl něco nahrát.
Ptal se mě, jestli mě napadá, co bych si s ním chtěl zahrát.
Celý život jsem Raye obdivoval.
Je to můj vůbec nejoblíbenější zpěvák.
A tak jsem se rozhodl napsat o něčem, co máme společné.
Co nás oba spojuje?
Klavír.
Vydali jsme se do Los Angeles to nahrát
a když dorazil Ray, zamrzl jsem.
Nevěřil jsem, že je to vážně on.
"To je Ray Charles!"
Ty zazpíváš: "Dostal jsem se v životě sem..."
A já pak zazpívám bridge.
- Mám zpívat dál? - Ano.
Phil Ramone navrhl,
ať si spolu zahrajeme na klavír.
Díky tomu se prolomily ledy.
Hned mezi námi vzniklo pouto.
Klavír byl pro nás oba velmi emocionální záležitost.
Čekalo mě zpívání s Rayem Charlesem.
Měl jsem z toho strach.
Tak skvěle zní,
Jak to jen ono umí
Mé drahé křídlo
Nic víc nechci
Líbila se mi ta metafora
o celoživotním milostném vztahu s klavírem.
Zbožňuju tu píseň.
A do toho s ním zpívá Ray Charles.
Geniální.
Chce to jen
Sílu mých rukou
Mé drahé křídlo
Je ke mně milé
To se povedlo.
- Takhle to necháme. - To je vončo.
Milá Tončo.
To je vončo, milá Tončo.
A stačilo se uvolnit.
Je to tak.
Po albu The Bridge přišlo další světové turné.
Navštívili jsme celý svět.
Dost jsme hráli ve Francii.
Taky v Nizozemsku, v Londýně.
Hráli jsme v Berlíně po pádu Berlínské zdi.
Byli jsme první, kdo tam hrál po sjednocení.
Připravil jsem si pro ně proslov.
Vždycky jsme chtěli hrát na nových místech,
kde nás ještě nikdy neslyšeli.
Nikdy ses nebál jezdit, kam se nikdo neodvážil, třeba do Ruska.
Čeho byste chtěl ideálně
během dvou týdnů tady dosáhnout?
Udělat si nové přátele,
potěšit místní svou hudbou
a vydláždit cestu dalším hudebníkům.
Tenhle chlap nás zve k sobě domů.
- Máte dobrou hudbu. - Díky.
Populární hudba je univerzální řečí mladých lidí v každé zemi.
Politikům se zjevně nedaří ničeho docílit.
Nyní je řada na hudebnících, aby zahájili mezinárodní dialog.
Sbohem, díky.
Publikum bylo nadšené,
tolik chtěli slyšet rock'n'roll.
Chtěli si zapařit.
Všichni Rusové z nás byli hotoví.
Chtěli se s námi bavit.
Sotva na stole přistála lahev vodky,
sundali z ní vršek a zahodili ho.
Neměli šroubovací vršky.
Prostě je sundávali a házeli pryč.
Ptal jsem jich, proč si ty vršky nenechávají.
Jejich reakce byla: "Proč?
"K čemu?"
Když jsem rozbil klavír, byli nadšení.
Nikdy dřív nic podobného neviděli.
"Koukejte na ty bohaté Američany, jak si ničí nástroje."
"Naštvali jsme ho?"
"Co asi rozbije příště?"
Táta!
Podívej, Alexo, táta přilétá ve vrtulníku!
To je táta!
- Před dvěma dny jsem byl v Leningradu. - Jaké to je být zpět doma?
Jsem tak rád, že bydlím ve Státech
Hully gully
Jsem tak rád zpátky doma.
Zase vyrážíme na cestu. Tentokrát do amerického Maine.
Teď jsem tady.
Jezero Bantam.
Christie, zaměř kameru na jezero Bantam.
Momentálně projíždíme tam a zpátky
po pobřeží Maine.
Projížděli jsme maloměsty.
Mám to moc rád v Menemsha
V každém městečku, kam jsme zavítali,
nám majitelé restaurace říkali:
"Vy jste ti, kteří vlastní ten velký dům na druhém konci ulice."
A my říkali, že to tak není.
A oni namítali, že jsme.
Že jsme si od nich přece koupili koně.
A my na to: "Určitě si nás s někým pletete."
Zajímavé.
Mám radost, že jedeme tudy
raději než po jižní straně.
Brzy se totiž setmí.
Naráželi jsme na lidi, kteří nás přesvědčovali,
že je na naše jméno psaný starý hotel
v Severní Karolíně.
Povídáme, že to není pravda.
Tehdy jsem začala něco tušit.
Co když si Billův manažer začal za jeho peníze kupovat majetek?
Viděla jsem ho totiž létat všude
v soukromých letadlech.
Kupoval si stáda závodních koní.
A všichni byli přesvědčení, že vlastníme domy v jejich okolí.
Něco mi na tom všem smrdělo.
Tak jsem řekla, že si myslím, že nás Frank Weber okrádá.
Billy o tom nechtěl slyšet ani slovo.
Měl jsem byt na Manhattanu
a šel jsem se podívat na dům, který potřeboval rekonstruovat.
A nějak mi na to začaly docházet peníze.
Kolegové ze showbyznysu mi ale říkali,
že není možné, abych měl finanční problémy.
Vždyť vydávám tolik hitových alb. Kde jsou mé peníze?
Na to jsem neměl odpověď.
Moc jsem si to nehlídal.
Billy zavolal a řekl:
"Chybí mi peníze na dodělání rekonstrukce."
To mi přišlo divné, protože Frank měl peněz dost.
Billy namítl, že Frank má nižší náklady než on.
Billy byl vždycky naivka.
Frank se stal Billyho důvěrníkem a poradcem.
Billy mi řekl, že nemá peníze.
Nedokázal jsem pochopit,
že na vrcholu kariéry nemá peníze.
Něco bylo špatně.
Vždyť prodával tolik alb.
Hrál tolik koncertů.
Kam mizely jeho peníze? V čem byla chyba?
Co mi na to Billy řekl?
"Co je ti do toho."
Když jsem mu o tom řekla, odpověděl:
"Znám ho o dost déle než tebe."
Považoval ho za součást rodiny.
Pověděla jsem mu, že ho miluju a chci ho uchránit.
A že si myslím, že nás někdo odírá.
Billy mu tolik věřil.
Důvěřoval mu víc než mně,
což mě samozřejmě ranilo.
Řekl jsem mu, že si musí pobrat s učetním.
Čistě pro jistotu.
Někdo by se tomu měl podívat na zub.
Pořídil jsem si účetního.
Díky tomu jsem se dozvěděl,
že nemám zdaleka tolik peněz, kolik bych měl mít.
To bylo nepříjemné uvědomění.
Měl jsem mít tolik a měl jsem jen tolik.
Včera Joel zažaloval o 90 milionů Franka Webera,
který mu dělal manažera od roku 1980.
Díky učetní kontrole Weberovy firmy,
Frank Management, se Joel dozvěděl,
že si Weber udělal z Joelových peněz osobní banku.
Weber je nejen
Joelův bývalý švagr,
ale také kmotr jeho dcery.
Dlužil jsem na daních osm milionů dolarů
Měl jsem méně peněz, než bych čekal.
Bylo to strašné.
Billy lidem slepě důvěřoval.
a Frankovi především.
Po tomhle už mu ale nevěřil.
Nevěděl jsem, co si počít.
Komu lepšímu jsem mohl své peníze svěřit?
Proč jsem tak pitomý?
Tolik naivní.
Bylo mi z toho nanic.
Když jsem s Billym navázal spolupráci, nedržel ani svá autorská práva.
Vlastnictví
své hudby dosáhl
až díky mně.
Weber dle svých slov vždy jednal v Joelově zájmu
a žalobu od něj vůbec nečekal.
Billy mi vždy říkal, že on má na starost hudbu
a já mám na starost peníze.
Frank nařčení popírá
a tvrdí, že Joel přišel o peníze
vinou mimo jiné finanční recese.
Tahle tragédie změnila tátovi život.
Frank zradil jeho důvěru i přátelství,
což mu nesmírně ublížilo.
Tolik ho to trápilo.
Jakmile jsem zjistil, že mé peníze utratil někdo jiný,
vytočilo mě to.
Došlo mi, že musím začít od začátku.
Dal jsem se do skládání a nahrávání nových písní
a vyrazil jsem na turné,
abych si zase vydělal.
Musel jsem živit rodinu, dceru,
manželku, příbuzné, všechny.
Ty všechny jsem živil.
Jsi unavený?
Vyčerpaný. Nezastavím se.
Bál jsem se, že to neprospěje mému manželství.
Ani mému vztahu s dcerou.
Ublížilo mi to a vytočilo mě to.
Chci být radši s rodinou.
Nechci se tak dřít, abych se dostal z finančních potíží.
Neměl jsem ale na výběr.
Musel jsem si vydělat na živobytí.
Naštěstí v tomto bodě kariéry
mu nedělalo problém vyprodat několikrát Madison Square Garden
nebo arénu v Bostonu.
Že si ty peníze mohl
raději vydělat zpátky,
pro něj bylo lepší,
než se vyčerpávat soudy
a trápením se.
Zkrátka se rozhodl
vyhrnout si rukávy a odpracovat si to.
Textař, skladatel, zpěvák, muzikant a šoumen
Billy Joel přijíždí na Yankee Stadium.
Přijde mi, že se s každým albem zlepšuje,
protože v jádru je dál obyčejný chlap,
který má akorát ohromný talent.
Je to radost?
Hrát každou noc tři přídavky?
Je to skvělý pocit.
Rock'n'roll, Billy Joel!
Je mi jedno, co bude zpívat, chci ho jen vidět.
Je to neuvěřitelný šoumen.
Dojeli jsme až z Ohia, abychom slyšeli Piano Man naživo.
Podobný osud stihl mnoho hudebníků.
Neumíme to s penězi.
Nikdy mi nešlo o peníze, chtěl jsem jen hrát hudbu.
Nikdy mi to finančně nemyslelo.
Chtěl jsem dělat jen umění.
Myslel jsem jen na hudbu a tvorbu.
Nic jiného mě nezajímalo.
Moje chyba, mělo mě to zajímat.
Musím své písně chránit jako své děti.
Dokud mi nezačaly patřit, byly jako siroty.
Tehdy jsem si vzal management na starost já,
a tak je tomu dodnes.
Rok 1989 pro Billyho znamenal velké změny.
Je mu 40, vyhodil manažera, přibral nové členy do kapely
a nahrál po třech letech konečně album.
Jmenuje se Storm Front.
V Joelovi vzplál vinou manažera plamen.
Oškubaný Joel pracuje na tom, aby si zase vydělal
Vlajka na obalu varuje před hurikánem.
Je červená a uprostřed má černý čtverec.
Když ji vyvěsí, raději nevycházejte.
- Je varovná? - Ano.
Znamená to, že přijde bouře.
Už jen čekám
Na otevřené moře
Červené vlajky vlají
Na stěžni pobřežní stráže
Jaké Billyho album máte nejradši?
Těžká otázka.
Za mě to bude Storm Front.
Lide nechápou, jak můžu být jeho fanoušek
a mít tolik rád jeho pozdní tvorbu.
Ale kolik dalších umělců znáte,
kteří takhle pozdě v kariéře
vydali něco podobně dojemného?
Po 16 letech v hudebním showbyznysu Joel říká,
že je těžké dosáhnout, aby každé album znělo jinak.
Tentokrát to zkusil s novým producentem.
Mickem Jonesem z kapely Foreigner.
S Ramonem jsem nikdy neměl problém.
Jen jsem to chtěl tentokrát zkusit s někým,
kdo je také skladatel, muzikant a textař.
S Ramonem jsem spolupracoval až do konce osmdesátých let
a přišlo mi, že jsme se pohybovali v zaběhnutých kolejích.
Řekl jsem si, že je čas na změnu.
Bylo mi jasné, že ho to ranilo.
Měli jsme k sobě tak blízko.
Bylo to jako rozchod.
Z kolegů se postupně stane rodina.
A rodina se rozbíjí jen těžko.
Zvyk je železná košile a je těžké se z ní vyvléct.
Chápu, že to Billy musel zkusit.
Musel se změnit, aby získal modernější zvuk.
Billy zkoušel nové věci na každém albu.
Tentokrát byl ale rozdíl obzvláště patrný.
Harry Truman, Doris Day, Rudá Čína, Johnnie Ray
South Pacific, Walter Winchell, Joe Dimaggio
Joe McCarthy, Richard Nixon, Studebaker, televize
Severní a Jižní Korea, Marilyn Monroe
We Didn't Start the Fire byl první singl
z alba Storm Front
a stal se z něj ohromný hit.
Rosenbergovi, atomovka, Sugar Ray, Pchanmundžom
Brando, The King and I a Kdo chytá v žitě
Eisenhower, očkování Anglii vládne královna
Marciano, Liberace Santayana, sbohem
Plamen vzplál ne naší vinou
Co svět se točí, tak vždy hořel
Když jsem psal text,
inspiroval jsem se novinovými titulky.
Četl jsem noviny z každého roku
a koukal na titulní strany.
Josif Stalin, Malenkov, Násir a Prokofiev
Rockefeller, Campanella, komunistický blok
V těch titulcích se odehrávaly dějiny.
Pád Dien Bien Fu Rock Around the Clock
Libanon, Charles de Gaulle, kalifornský baseball...
Ve věku 41 let
má tento výrostek bez maturity
překvapivě mnoho fanoušků mezi školáky.
Někteří učitelé říkají, že díky jeho písni se jim učí
stejně dobře jako se Sezame, otevři se.
S pomocí We Didn't Start the Fire se Billy
dostal na úplný vrchol kariéry.
Stal se jednou z největších amerických hvězd.
- Billy Joel. - Billy Joel.
Zkoušíme s kapelou na turné,
které vypukne na začátku prosince.
Bude to pěkně dlouhé turné.
Nerad cestuju, ale rád hraju.
Když si to s muzikanty na koncertech užíváme,
tak nám dochází, proč se vlastně všude trmácíme.
Připadáme si na vrcholu světa.
Říkej, že jsem šašek anebo blázen
Ale zrovna teď se cítím skvěle
Ryzí jako krystal a ostrý jako nůž
Nejlepší léta mého života
V písní I Go to Extremes zpívá o tom, co tehdy zažíval,
protože střídal polohu otce od rodiny
a trýzněného umělce.
Lásko, já nevím, proč přecházím z extrému do extrému
Nejsem si jistá, čím vším si tehdy procházel.
Ale bylo mi jasné, že se trápí.
Ale jako muzikant
si na pódiu a při hraní připadal nejvíce v bezpečí.
Pouze tam věděl, že mu nic nehrozí
a považoval to za své útočiště.
Lásko, já nevím, proč přecházím z extrému do extrému
Je to manická skladba.
Proč pořád z extrému do extrému?
Proč jsem pořád vyčerpaný?
Ne vždy jsem si to užíval.
Připadal jsem si rozervaný.
Uvědomoval jsem si, že není snadné se mnou žít.
Připomínal jsem svou mámu, která také byla maniodepresivní.
Po depresích přicházela eufórie.
Asi to mám po ní.
Zrovna jsme byli na turné k albu Storm Front.
A Billy nebyl sám sebou.
Situace se stala neúnosnou.
Chodil na zkoušky úplně mimo,
netušil, co se děje, a zapíjel svou bolest.
Jednou mi řekl, ať něco zahraju na bicí,
a když jsem to zahrál na druhý den, ptal se mě, co vyvádím.
Všichni na něho zírali
a namítali, že to mi nařídil včera.
Překvapilo ho to.
Nevzpomínal si na to.
V tomto období opravdu hodně pil.
Neměl ani chvilku klidu.
Jednou jsem se probudila a začala se bát, kde je mu konec.
Začala jsem volat do různých barů,
než mi v jednom řekli,
že sedí u nich.
Nechtěla jsem mu nic vzkázat,
jen jsem chtěla vědět, kde je.
Podobné věci se ale děly čím dál tím častěji
a dělalo mi to větší a větší starosti.
Nechtěl o tom se mnou mluvit.
Všechno v sobě dusil.
Tolik umělců bojuje se závislostmi.
Potřebují se nějak vybít.
Navíc jsou neustále pod tlakem showbyznysu.
Musel neustále vystupovat.
Snažil se potěšit všechny najednou.
Být dobrým manželem
a zároveň koncertovat.
Měl pocit, že na ramenou nese tíhu světa,
a proto tolik pil.
Na čem zrovna pracujete?
Skládám a nahrávám na východě Long Islandu
nové album.
Udělal jsem si tu menší studio.
China, neupravený mix, 16. prosince 1992.
Nakonec chtěl vše nahrát
v městečku Shelter Island,
protože si tu připadal v bezpečí.
Bude to kompilace.
Pracovní název je The Shelter Island Sessions.
Chtěl, aby to vše vzniklo v místě vzniku.
Měl v plánu to sám produkovat.
Skládal hudbu, psal slova
a měl na starost celé studio.
To nemohl utáhnout, bylo toho na něj příliš.
Uvědomil si, že potřebuje producenta.
Zavolal Dannymu Kortchmarovi.
Napřed jsme vzali nahrávky do jiného studia,
abychom si je mohli poslechnout.
Zeptal se na můj názor.
Odpověděl jsem, že se mi líbí tři členové kapely.
Skladatel a textař, protože je úžasný.
Klávesák a ještě zpěvák.
Všichni ostatní stojí za prd.
Přišlo mi, že členové kapely začali být dost samolibí.
Znělo to, že hrají jen tak, aby se neřeklo.
Chtěl jsem zapojit vlastní muzikanty
s tím, že pokud to nebude fungovat, tak ať si dělá, co chce.
O nic nejde.
Nechtěl jsem se vyhýbat novým nápadům,
jen protože jsem byl zvyklý pracovat určitým způsobem.
Noví muzikanti nezněli špatně.
Doslechl jsem se, že Billy je ve studiu s jinou kapelou.
Řekl jsem, že mu zavolám.
Ptal se mě, co po něm chci.
Chtěl jsem vědět, co se děje.
Nechápal, co tím myslím.
"Proč mi voláš?"
"Protože vím, co teď děláš."
"Chci to jen zkusit, Liberty.
"Půjde jen o jednu skladbu."
Z jedné skladby byly dvě,
pak tři, a nakonec celé album.
Billy prostě obrátil list.
Velmi radikálním způsobem.
Bubnoval se mnou velmi dlouho.
Náš vztah už ale nefungoval.
Neshodli jsme se na tempu.
Žili jsme úplně jiné životy.
Bylo to jako velmi nepříjemný rozvod.
Napětí mezi námi narůstalo
a docházelo k třenicím.
Rozešli jsme se dost ve zlém.
Vím, že mě to tehdy naštvalo.
Napsal jsem mu ve faxu:
"Billy, chápu, že chceš dělat věci po svém, je to tvoje album.
"Pokud budeš někdy chtít mou pomoc, stačí slovo.
"Danny Kortchmar mi ale může políbit zadek."
Billy můj fax vzal
a přilepil ho ve studiu na stěnu.
Hodně lidí se na mě zlobilo,
protože si mysleli, že jsem Libertymu ublížil.
Nehodlám se vymlouvat.
Zkrátka to mezi námi už nefungovalo.
Určitě si o tom myslel svoje,
ale udobřili jsme se a jsme zase přátelé.
B, D a F# pravou rukou.
B, D, E.
A pak A, C#.
Věděl jsem, že je Billy génius,
ale netušil jsem, jak velký, dokud jsem s ním nezačal pracovat.
Zapojoval prvky evropské hudby,
což tehdy ještě nikdo nedělal.
Všichni tehdy dělali folk, blues
a dobový pop.
On se od všech hudebně odlišoval.
G, D, F# pravou rukou.
Neil Diamond, kterého považuju za skvělého skladatele, někde řekl,
že se při tvorbě stal dost pohodlný.
Že si prý odpustil, že není Beethoven.
Jakmile jsem si to přečetl, došlo mi, že můj problém je,
že já si to nikdy neodpustil.
Dřel jsem jako kůň, protože jsem se chtěl
vyrovnat za mě nejlepšímu skladateli všech dob.
Má hudební kariéra začala tím,
že jsem poslouchal vážnou hudbu,
protože otec byl klasicky vyučený klavírista.
A do toho jsem poslouchal rádiové stanice, které pouštěla máma.
Spousta dětí vyrostla na popu,
který slýchaly z rádií.
Já z něj slýchal Mozarta, Bacha a Beethovena.
Úchvatná hudba.
A to se projevilo i v mé vlastní tvorbě.
Každá má skladba musela fungovat už jen jako instrumentál beze slov.
Například Uptown Girl
mohl klidně složit Mozart.
A stejně tak spoustu mých dalších písní.
This Night je vyloženě zkopírovaný Beethoven.
Pochází to z Patetické.
Nejvíc melodický Beethoven.
A já z něj udělal refrén k This Night.
A zařadil jsem ho mezi autory.
Na zadní straně alba stojí L. v. Beethoven.
Lidé říkají, že jsem ho vykradl. Nevykradl.
Nezaplatil jsem mu, ale nevykradl jsem ho.
Známe se velmi dlouho.
Hrál jsem housle na skladbě The Downeaster "Alexa".
Viděl jsem, že se opravdu vyzná ve vážné hudbě.
Rozumí klavíru i orchestru.
Obdivuju jeho práci s harmoniemi.
Skladba Allentown je plná harmonických modulací.
Vždy mě fascinovalo, jak s nimi pracuje.
Jako by skládal vážnou hudbu.
Všichni stojíme na ramenou obrů.
Hudba nevzniká z ničeho.
Jsou za ní léta práce a učení se.
Vycházíte z toho, co už existuje.
Naposloucháváte, vstřebáváte to,
a pak to obohatíte o vlastní autorský přínos.
Přesně tak hudba přežívá dál.
Vlastně nevím, jak se to hraje.
Levá ruka hraje jeden akord za druhým.
Nikdo z nás nedospěl ve vakuu.
Všichni máme své vlivy.
Nejspíš někoho pořád vykrádám a ani o tom nevím.
Všechny harmonie má v hlavě.
Když sedí za klavírem, tak hraje zcela instinktivně.
A jeho instinkt se zakládá nejenom na vážné hudbě,
ale i na jeho milovaném blues a také na rock'n'rollu.
To album vás vezme na projížďku.
Písně na sebe navazují.
Usiloval jsem o určitý cyklus.
Tak zkrátka skládám.
Při tvorbě se dostávám do snových stavů,
pomalu do transu.
Proudí to ve mně jako řeka.
Napadlo mě, že když děláme pauzy...
Jak pak navážeme...
Skladba The River of Dreams se mi vyjevila ve snu.
Probudil jsem se a slyšel jsem rytmus
s takovou gospelovou odpovídačkou.
Nehraju gospel,
ale něco mi na tom přišlo zvláštní.
Napřed jsem si říkal,
že to nechci složit.
Odpovídačky přece dělají v kostele.
Vstal jsem a šel do sprchy, začal jsem se mydlit a zpívat si to...
Nedokázal jsem to dostat z hlavy.
Stalo se to mou součástí a odmítalo to zmizet.
Věděl jsem, že to musím složit,
ať už chci, nebo ne.
Když má něco takovou sílu a probouzí to ve vás silné představy,
měli byste se tomu poddat.
Musí to vzniknout.
Uprostřed noci
Chodím náměsíčný
Blížím se k břehu
Hluboké řeky
Asi něco hledám
Ztracené posvátno
Řeka je široká
Nelze ji přebrodit
Uprostřed noci
Chodím náměsíčný
Procházel jsem si katarzí.
Znovu jsem objevil svou víru v lidstvo.
A chtěl jsem znovu objevit také víru sám v sebe.
Toužil jsem po vykoupení.
I když vím, jak je široká
Každý večer chodím k jejím břehům
Chci se přebrodit na druhý břeh
A najít to, co celou dobu hledám
Uprostřed noci
Chodím náměsíčný
Údolím strachu
K hluboké řece
Hledám ztracený kus
Svojí duše
Neztratil jsem ho Někdo mi ho vzal
Jakmile jsme dokončovali album,
došlo mi, že už prostě nedokážu psát klasické písně.
Unavovalo mě psát slova.
Nechtěl jsem přestat skládat hudbu.
Ale už jsem neměl co říct.
A tak jsem s tím přestal.
Už mě nebavila tyranie rýmování.
Zeptala jsem se ho, proč přestal skládat popové písně
a prý to pro něj byla jedna
z nejhorších, nejmučivějších činností.
Považuje se totiž za perfekcionistu,
a proto mu to ničilo život.
Toto jsou má poslední slova
K psaní textů vás nutí určitý hlad.
Jakmile ho nemáte, tak už zkrátka psát nebudete.
Někdy v době, kdy napsal Famous Last Words,
si řekl, že už se nechce překonávat.
Že už nechce mít potřebu se vyrovnat Just The Way You Are
nebo The Stranger.
Každý se jednou musí postavit do role filozofa
a říct si, že nastal čas se stát tichým stoikem.
Osobně to respektuju.
Za mě je to součást přirozeného vývoje.
Zavřel jsem za sebou knihu.
Díky.
Když Billy přestal psát, přiznal,
že v určitém bodě byl tak slavný, že všichni
jeho texty přehnaně analyzovali
a snažili se z nich vyčíst věci o jeho soukromém životě,
manželství a podobně.
V jednu chvíli už toho měl dost.
Nejspíš také dostal strach.
Nechtěl s přibývajícími léty přicházet se slabšími výtvory.
Chtěl být uznávavaný způsobem, který se mu vlastně nikdy nedostal.
Být považován za vážného básníka.
Postupem let si jej hudební kritika více oblíbila,
ale ne tak, aby ho to uspokojilo.
Celé je to trochu smutné.
Studnice jeho kreativity vyschla.
Stále hraje a vystupuje
se stejnou vervou jako dříve,
ale už netvoří novou hudbu.
Je to záhada.
Jakmile jsem napsal River of Dreams,
potřeboval jsem přestat psát nové písně.
Byl to můj poslední hit. Kdo by to čekal?
Sting a Billy Joel vyhráli několik cen Grammy
Nejenže si vydělal ztracené peníze, ale jeho kariéra dosáhla
díky nesnázím ještě závratnějších výšin.
"Mě nesundáte, běžte někam, všem vám ukážu!"
Od jeho posledního turné uplynuly tři roky.
Jeho nové album se dostalo na vrchol hitparád,
a o to více se těší na návrat na pódia.
Každý večer si davy fanoušků žádají přídavek,
ale Billy mizí zadními dveřmi a míří na další koncert.
Příští koncert bude v Bostonu,
pak Filadelfie a nakonec New York.
Turné k albu The River of Dreams potrvá celkem dva roky.
Říkali jsme si, jak vaše žena a dcera
snáší, že pořád koncertujete?
Jezdíte společně?
Občas se ke mně přidají.
Ale jelikož je teď Alexa v druhé třídě,
tak to není vždy tak snadné.
Také proto tohle považuju
za své poslední světové turné.
Už mě ten život obchodního cestujícího vážně nebaví.
Chci být u toho, až bude mé dítě dospívat.
Nechci být otec na baterky.
Náš vztah byl zpočátku vzrušující,
zažili jsme spolu krásné časy,
ale časem Billyho pohltila práce.
I když jsem se s ním vydala na turné,
nevídali jsme se, protože po každém koncertě
pařil dlouho do noci.
Říkala jsem si, co tam vůbec dělám?
Netušila jsem, co si počít.
Nechtěla jsem žít sama
jenom s Alexou
ve velkém starém domě, který kdysi býval plný života,
lásky, hudby,
smíchu a podobně.
Náš vztah se postupně rozpadal.
Nesmírně mi na ní záleželo,
ale nestíhal jsem s ní trávit čas doma.
Nestíhal jsem být s rodinou.
Dost mě to trápilo.
Sbohem, andílku Nastal čas zavřít oči
Nech si své otázky na jiný den
Alexa tehdy tušila,
že se s její mámou rozvedeme.
Pro dítě je rozvod pokaždé traumatizující.
Potřebovala vědět, že tam pro ni vždy budu.
Slíbil jsem, že tě neopustím...
Dobrou noc s ukolébavkou, andílku
Nedokážu o té písni mluvit, aniž bych se rozbrečela.
Ať se vydáš, kam se vydáš...
Napsal v ní, že ať se stane cokoliv,
nikdy mě neopustí.
Dobrou noc, andílku Už je čas jít spát
I když ti toho chci tolik říct
Zažívala jsem v té době velké množství pocitů.
... když jsme pluli po Emerald Bay...
Asi nikoho nepřekvapí, že v té době opravdu hodně pil
a nevzpomínal si, co opilý vyváděl,
takže nevěděl, že dokázal lidem i ublížit.
V prastarém srdci Je voda temná a hluboká
Když se vracel domů, předstírala jsem, že spím,
protože jsem ho v tom stavu nechtěla vidět.
Jednou večer jsme se pohádali
a řekla jsem mu, že už to nezvládám,
že s Alexou odjedu do New Yorku.
Řekl mi, ať si jdu.
Došlo mi, že láska není z kamene.
Může vám připadat, že je.
Ale vždycky ji může něco rozežrat.
Nakonec vás vaše chyby doženou.
A pak to bolí.
Zničilo mě to.
Až bude vaše dítě plakat,
Zazpívejte mu tuto ukolébavku,
Protože v srdci vám zůstane napořád...
Snažila jsem se. Nechtěla jsem ho opustit.
Věděla jsem, že jsem měla štěstí
a že pro něj hudba znamenala tolik.
Ale zkrátka to přestalo fungovat.
Jednou už tu nebudeme
Ale naše ukolébavky zůstanou
Nikdy nezmizí
Stejně jako my
Joel a Brinkley se rozvádí. Nebydlí spolu od Dne díkuvzdání.
V každém srdci je místo
Bezpečný a nedobytný azyl,
V němž si lížeme rány
Po minulých láskách,
Než přijdou nové
Pokud hledáte univerzální klíč
k významu mých skladeb,
tak se pravděpodobně jedná o mé vztahy k druhým.
Všechny mé písně zapříčinil někdo druhý.
Přijde mi, že jsem toho řekl příliš...
Láska není pokaždé vznášení se na obláčku a extáze.
Láska je také mnohdy bolest.
Pokaždé jsem uchopil růži,
Jsem cítil především její trny
A tak to chodí A tak to chodí
I ty mě brzy opustíš
Je těžké napsat něco jednoduchého a zároveň hlubokého.
To se vám podaří jen jednou za život.
... A to by byla má největší chyba
V té písni se toho dost bije.
V každém akordu je nějaká trpká nota,
s níž je třeba se popasovat.
Všechny ty pozastavené akordy pak vytváří napětí.
Pokud jsem se měl rozhodnout sám
Zní jako konec lásky.
Bez rozuzlení,
což je hrozivá představa.
Nech si mé zlomené srdce
Proto jsem ji napsal.
Akordy bez rozuzlení.
A tak to chodí A tak to chodí
A pouze ty tomu rozumíš
Vrátil se.
Jedinečný klavírista Billy Joel
zahájil turné na východním pobřeží.
Většinou když hudebník vyjede
opět na turné, znamená to,
že propaguje nové album. Joel ale opět mění pravidla hry.
Nikdy předtím jsme se nevydali na turné, aniž bychom něco vydali.
Je to pro nás také novinka.
Před koncem roku hodlá koncertovat
v Evropě, Asii a Spojených státech. Čeká jej téměř jedna stovka koncertů.
Cestování ho unavuje, ale za ty dvě hodiny na pódiu
mu to vždy stojí.
Když vystupujete, musíte do toho dát všechno.
Nesmíte se držet zpátky.
Jedině tak pocítíte eufórii.
Myslím, že tehdy jsem ji obzvláště potřeboval.
Také jsem začal jezdit na turné s Eltonem.
Dnes večer se autor Piano Man setkal s autorem Rocket Man.
Společně na pódiu odstartovali turné století.
Vím, že si spousta lidí myslela, že jsme rivalové.
Dost mě k Eltonovi přirovnávali, protože se proslavil dřív.
Svého času mi to vadilo,
ale přenesl jsem se přes to.
Měli spolu přátelskou rivalitu.
Každý hrál na klavír po svém,
takže se skvěle doplňovali.
Koncertní turné s Eltonem
bylo jako táborový výlet. Bavilo mě to.
Bylo hezké je pozorovat spolu.
Kolik máš v zákulisí kostýmů?
Hodně z nich jsem se zbavil, takže nyní asi kolem dvaceti.
- Dvaceti! - Ale budu mít nové.
- A Billy jich má kolik? - Jen ten, co mám na sobě.
Užívali jsme si to a publikum se také bavilo
a neustále se s každým koncertem rozrůstalo.
Hrávali jsme až pro 50, 80 tisíc lidí.
A tak jsem koncertoval celých 16 let.
V poslední době slýcháme,
že pop je pro vás minulostí
a že nyní se budete zabývat
pouze vážnou hudbou.
- Je to pravda? - Ano.
Netvrdím, že jsem dost dobrý
na to, abych skládal vážnou hudbu, ale snažím se.
Dlouhá léta jsem skládal
hudbu pro někoho jménem Billy Joel.
Ale už mě ten chlap unavuje.
Když jsem začínal se skládáním, vážná hudba byla jako holka odvedle.
Ale pak mě uhranula
svůdkyně rock'n'rollu
oháklá do síťových punčoch
s rozteklou řasenkou a zapálenou cigaretou.
Měli jsme spolu pětadvacetiletý románek.
Ale pak jsem se vrátil k holce odvedle.
První skladba, kterou jsem dokončil,
se jmenovala Solilokvium o oddělení
inspirovaná návštěvou dcery
po rozvodu.
Už jsem své pocity
nedokázal zachytit slovem.
Vídal jsem své dítě jen střídavě.
Trápilo mě, že jsem chtěl být pořádným otcem, ale nešlo to.
Složil jsem tyto akordy: Loučíme se
Vidím tě odcházet
A pak se pomalu vracím
Do tichého domu
A pak mě napadlo: "Proč plýtvat slovy?"
Hudba to dokáže sama zachytit.
Poprvé za svůj život
mi k sebevyjádření stačila jen hudba.
Ale během skládání mi došlo,
že nejsem dost zručný, abych to celé zahrál.
Dokážu zahrát určité pasáže
a někdo za mě může napsat notaci,
ale neumím hrát tak dobře, jak by si to ta skladba zasloužila.
Spojil jsem se s klavíristou Hyung-ki,
který hraje Rachmaninova, Chopina nebo Čajkovského.
Chtěl jsem, aby mé skladby hrál on.
Chceš to zahrát jen náznakem
nebo raději...
- Ne, pořádně se do toho opři. - Souhlasím.
Ať je to slyšet.
Chápu.
Zapomněl,
jak se čte a píše notace.
Vše skládá a hraje po sluchu,
což mi přijde neuvěřitelné.
Nechápu to.
Nechápou to ani jeho fanoušci.
"Vždyť je přece skvělý klavírista.
"K čemu potřebuje tebe?"
Ano, je skvělý pianista.
Ale od baletního tanečníka byste také neočekávali breakdance
nebo naopak.
Oba mohou být skvělí tanečníci,
ale každý ve svém stylu.
A tady to pak začne F.
Má specifický sluch.
Vážná hudba je mu nesmírně blízká.
Je to znát.
Spolupracovali jsme na klavírních skladbách,
z nichž se celkem deset ocitlo na albu Fantasies & Delusions.
Pojmenoval jsem jej tak,
protože mi přišlo naivní chtít začít skládat vážnou hudbu.
Celý život jsem hrál rock'n'roll.
Vážná hudba je jen fantazie, mylná představa. Nehrajme si na nic.
Na tom albu jsou fantastické pasáže.
Tahle pochází ze skladby Innamorato.
Skrývá se za ní text ve znění:
Jsi touhou mého srdce
Opakuju ho pořád dokola.
Posedlým způsobem.
Raz, dva, tři, čtyři.
To album je výjimečné několika způsoby.
Zůstalo po dobu 19 týdnů
na prvním místě hitparády vážné hudby.
Jedná se tak o jedno z nejúspěšnějších alb vážné hudby vůbec.
Věděl jsem, že ho kritici vážné hudby strhají,
ale chtěl jsem stvořit něco, co mám rád,
tedy romantickou hudbu na klavír.
Svým způsobem tak chtěl
vzdát poctu svému otci.
Tedy našemu tátovi.
Možná to tak Bill nevidí, ale podvědomě tomu snad tak bylo.
V době vydání byl stále naživu.
Ale nikdy mi nepřiznal, co si o tom albu myslel.
Táta určitě trpí strachem z opuštění.
Otec ho opustil, když mu bylo sedm.
Nikdy se přes to nepřenesl.
Velmi ho ovlivnilo také,
když se mu podařilo ho najít, ale to byla jeho iniciativa.
Určitě mu zlomilo srdce, že se jeho otec nepokusil najít jeho.
Musel za ním až do Vídně.
Chtěl s ním navázat hlubší vztah.
Nakonec se mu to podařilo spíše s nevlastním bratrem Alexem,
který pracuje jako dirigent.
Určitě pro něho dost znamená,
že mohl navázat aspoň nějaký vztah
s rodinou z otcovy strany.
Je škoda, že se z táty nestal muzikant.
Dokázal bych si ho představit,
jak spokojeně pracuje v opeře
Souhlasím.
Vždycky než mě vzal na operu, tak mi ji celou zahrál doma na klavír.
Miloval hudbu.
Miloval ji, ale nemyslel, že je dostatečně dobrý klavírista.
Měli jsme doma klavír, na který hrával.
Zkoušel něco od Chopina nebo Beethovenovu sonátu,
a pak se posmušile a naštvaně vrátil
a říkal: "Stojím za prd."
Za mě to znělo skvěle.
Říkal jsem si, že by mi bohatě stačilo znít jako on.
Sám se sebou ale nebyl nikdy spokojený.
Jako dítě jsem si řekl,
že nechci dopadnout jako on.
Nechci mít k vlastní tvorbě nenávistný vztah.
A proto jsem se nestal koncertním pianistou.
Vydal jsem se jinou cestou
a chtěl jsem tvořit vlastní hudbu.
Byl na tebe hrdý. Opravdu byl.
Táta byl na Billovy úspěchy nesmírně pyšný.
A ví to Billy?
Nemyslím si.
Řekl jsem mu to, ale nevěří mi.
Táta byl takový můj chybějící článek.
Když umřel, zasáhlo mě to.
Říkal jsem si, že už ho nikdy pořádně nepoznám.
Nevyčítám mu to.
Jen mě ta ztráta zasáhla.
Nejspíš mi chtěl říct, že mě měl rád,
ale nedoneslo se to ke mně.
Když Howard umíral, stáli jsme u jeho smrtelného lože.
Vzpomínám si,
že si Billy a Howard vyměňovali pohledy.
Přitom byli oba zcela bez výrazu.
Žádné emoce, nic.
Určitě to v bratrově životě zanechalo ohromnou prázdnotu
a díru hluboko v srdci.
Máma mi vždycky říkala:
"Dar milosti se nevynucuje."
Jako malý jsem to nechápal,
ale pochopil jsem to, když jsem dospěl.
Proto jsem tátovi už dávno odpustil.
Pokud chcete zahojit své rány, musíte být schopni odpustit.
Po vydání Fantasies & Delusions mi přišlo, že jsem dokázal všechno.
Uspěl jsem na poli vážné i populární hudby.
Vystupoval jsem jako rocková hvězda
už pěknou řádku let.
Přemýšlel jsem, co si počít dál.
Přišlo mi, že mi něco chybí.
The Daily News uvedlo,
že se Billy Joel zasnoubil se svou přítelkyní Katie Lee.
Když přišlo na dlouholeté vztahy,
strašně nerad jsem se vázal.
Přestože jsme spolu nebyli dlouho,
tak jsem své zásady vyhodil z okna.
Když se zamilujete, není co řešit.
Prostě do toho spadnete rovnou po hlavě.
Když jsme si spolu začali,
Bill si chtěl dát pauzu od koncertování.
Vzala jsem ho za slovo
a myslela si, že to myslí vážně.
Opakoval, že ho už nebaví být Billy Joel
a hrát pořád to samé dokola.
Přestalo ho uspokojovat to,
co miloval nejvíc na světě,
což pro něj bylo dost těžké.
Jakmile nemáte co nového nabídnout,
nemáte se za co schovat.
Nezbylo mu tak než čelit světu
a uvědomit si vlastní problémy.
Opět začal hodně pít.
Za léta se mnohokrát dostal do potíží.
Navíc se o nich veřejně vědělo a psalo.
Veřejnost se tak proti němu postupně otáčela zády.
První zpráva je o autonehodě Billyho Joela na Long Islandu dnes ráno.
Hvězda se zotavuje z nebezpečného karambolu.
Se slávou se pojí drby.
Pomluvy.
Nikdy jsem neměl rád bulvár.
Žít v jednom z největších mediálních center na světě
mu neprospívalo, protože byl stále na očích.
Bulvár miluje vydělávat na našich chybách.
Billy Joel opět prorazil, ale jinak, než si představoval.
Včera autem prorazil stěnu domu, což je jeho třetí nehoda za dva roky.
Otázkou zůstává, Ericu,
jestli v klavíristově sklenici včera neskončilo i něco jiného kromě peněz.
Kolují o mně pomluvy, kolikrát mě chytili opilého za volantem.
Nic z toho není pravda, ale lidé si to o mně pořád šuškají.
"Nikoho tolikrát nechytili." Nikdy mě nechytili, běžte někam,
Měl určité období, kdy nic neskládal,
nevydával ani nekoncertoval.
Dost si z něj tehdy dělali legraci.
Znám tu cestu i poslepu.
Byl terčem různých fórků
a nikdo ho moc nebral vážně.
To bylo o vlásek.
Málem jsem z toho dostal in-farkt-farkt-farkt-farkt-farkt.
Bulvár umí být krutý
a vyrovnat se s pozorností není snadné.
Není pro mě lehké na to období vzpomínat.
Podle mě potřeboval tvořit,
skládat hudbu, koncertovat,
aby nebyl úzkostlivý z toho,
že se nemá jak vyjádřit.
Do toho bojoval se závislostí.
Nevěděla jsem, jak mu pomoct,
protože jsem s tím neměla žádnou zkušenost.
Vydal se na odvykací kúru do Centra Betty Ford.
Katie mi dala ultimátum.
Buď přestanu pít,
nebo se budeme muset rozvést.
Billy je v odvykacím rozpoložení
Když se vrátil z odvykací kúry domů,
bylo to pro nás oba dost složité.
Tohle jeho období mi připadalo dost specifické,
protože jakmile začal být střízlivý,
přišlo mi, že objevuje staronovou část sebe sama.
Za takových okolností se člověk musí zákonitě změnit.
Zakusil úplně všechno.
Měl za sebou celý život.
Já jsem byla stále mladá
a nezažila jsem zatím vůbec nic.
Chtěla jsem pořád vyrážet ven,
ale Bill chtěl zůstat raději doma.
A tak se náš vztah pomalu rozpadal.
Katie Lee vám dnes ukáže,
jak doma grilovat...
Dost se věnovala své kariéře,
chtěla se socializovat ve městě.
Údajně mi měla být s někým nevěrná.
To mi přijde jako blbost.
Zkrátka jsme se jen sobě odcizili.
Chtěla jsem s ním podniknout tolik věcí.
Jenomže jsme věkově byli každý úplně jinde.
Navíc mi přijde, že mi krapet vyčítal,
že jsem ho přiměla jít na odvykací kúru.
Závislosti byste se neměli zbavit kvůli druhým,
ale kvůli sobě.
Musíte to sami chtít.
A já nechtěl.
Dost se to na našem vztahu podepsalo
a nikdy jsme se přes to nepřenesli.
Chtěli jsme se přes to přenést,
ale ukázalo se, že to nedokážeme.
Jednou jsme večeřeli
a řekla jsem mu, že se cítím nešťastná.
Bill se mě zeptal, jestli se chci rozvést.
A já přikývla.
On mi to odsouhlasil a bylo po všem.
A tak přišel další rozvod.
Už třetí.
Byl jsem trojnásobný lůzr.
Začal se mě chápat strach ze samoty a toho, že umřu sám.
Že mi v životě nikdo nezbude
a zestárnu v osamění.
Billy Joel ukončil pětileté manželství s Katie Lee
Abych si ulevil od bolesti, začal jsem zase pít.
Další ztracený čas.
Jednou jsme takhle večeřeli.
Billy působil, že je na dně.
Rozplakal se mi a pověděl,
že má půl miliardy dolarů, ale postrádá v životě lásku.
Máloco vás zabolí tolik,
jako vidět někoho tolik ztrápeného.
V té době opět navázal spolupráci s Eltonem.
Koncert Billyho Joela a Eltona Johna byl zrušen.
Duo Joel a John včera zrušilo koncert v Detroitu.
Zrušil čtvrteční koncert.
Všichni si dělají o Billyho Joela starosti.
Vzpomínám si, že Elton John Joela obvinil z toho, že příliš pije,
z čehož Joel neměl zrovna radost,
když si to o sobě přečetl.
Billy se k tomu odmítal veřejně vyjádřit.
Spousta lidí si kladla otázku,
kam se bude jeho kariéra ubírat.
Nechtěl, aby se o jeho démonech a potížích mluvilo.
Poněkud ho to vytočilo.
Elton byl názoru, že Billy potřebuje pořádnou odvykací kúru.
Prostě o mně řekl, že jsem opilec.
A to mi vážně ublížilo.
Copak nejsme přátelé?
Chvilku jsme kvůli tomu byli rozhádaní.
Měl jsem v té době více problémů.
Všechno se na mě sesypalo.
Sáhl jsem si na úplné dno.
Všechno pro mě pozbylo na významu.
Hlas v mé hlavě řval: A dost!
Napsal jsem své kapele dopis, kde jsem přiznal, že už na to nemám.
A že musím skončit.
Drazí přátelé, bude tomu rok, co jsem přestal koncertovat...
Chci odejít z veřejného života.
Rozhodl jsem se přestat koncertovat...
Asi se snažil si zachránit holý krk.
Když člověk dře tolik jako on, je těžké mít své potíže pod kontrolou.
Pokud chcete přežít, musíte si dát přestávku.
Nastal čas opustit hrací pole.
Celá léta mluvil o tom, že potřebuje konečně pauzu,
a tohle bylo vyložené rozloučení.
Přestal se všemi komunikovat.
V té době jsme skoro nebyli kontaktu.
Dělal jsem si o něj starosti,
protože jsem se bál, že bez hudby a koncertování
ztratí smysl života.
Bál jsem se...
že mu nezbývá mnoho času.
V 18 letech jsem si pořídil první loď.
Měla asi pět a půl metru.
Při pádlování jste si málem uhnali infarkt a stále do ní teklo.
Ale byla to moje loď.
Trávit čas na vodě pro mě hodně znamená.
Z části je to o pocitu svobody.
Opouštíte suchou zem a jste na vodě sami za sebe.
Navigujete.
Hlídáte si svůj kurz.
Musíte mít vše pod kontrolou.
Dovede to být vzrušující.
Mám vše pod kontrolou. Jsem kapitánem své lodi
a svádím boj s přírodními silami.
Máloco se tomu pocitu vyrovná.
Má to na mě podobný hojivý dopad jako hudba.
Udělal jsem v životě spoustu chyb.
Ale poučil jsem se z nich a díky nim jsem také dospěl.
I po všem, čím jsem si prošel...
stále věřím na lásku a vztahy.
Vždy v mém životě hrály velkou roli.
Nejspíš jsem v hloubi srdce romantik.
Když potkáte někoho, kdo upoutá vaši představivost,
vžene vám to opět krev do žil.
Když jsem se s Alexis seznámil, vzal jsem ji k sobě domů
a hned jsem jí chtěl zahrát na klavír.
Takhle s lidmi komunikuju.
Ve filmu Slaměný vdovec je scéna, ve níž se Tom Ewell
pokouší udělat dojem
na Marilyn Monroe.
A tak jí zahraje Rachmaninova.
Přišla jsi. To mě těší.
Má na sobě šálu a kouří cigaretu.
Nepřestávej. Nikdy nepřestávej.
Taky jsem jí ho zkusil zahrát a s ní to nic neudělalo.
Vůbec nic.
Bylo jí ukradené, co jí zahraju,
tak jsem toho nechal, protože to zjevně nezabíralo.
Nezajímalo ji, když jsem si hrál na Billyho Joela,
což na mě udělalo dojem, protože jsem si říkal, že možná
se jí líbím opravdu já sám,
nikoli persona Billyho Joela.
Zůstali jsem v kontaktu i poté, co jsme se potkali.
Volali jsme si, psali si e-maily
a velmi dobře se postupně poznali.
Bylo mi s ním hezky.
Nevěděl jsem, jestli chci začít nový vztah.
Přišlo mi to nemyslitelné.
Vážně chci tohle vše znovu podstoupit?
Na to nemám sílu.
Ale najednou se něco stalo
a já věděl, že to zvládnu.
Když jsme se dali s Alexis dohromady, byla stále zaměstnaná.
Působila v čele oddělení finanční společnosti
a dařilo se jí.
Mně se moc pracovat nechtělo,
a tak jsem trávil dost času doma.
Vždycky když dorazila, tak jsem jí uvařil a přichystal večeři.
Umí skvěle lososa s omáčkou terijaki.
Vždycky mi ho den předem naložil a připravil s mou oblíbenou zeleninou,
a tak mě doma čekala večeře a sklenice vína.
Bylo to nádherné.
Nepřemýšlel jsem nad tím, že bych si pořídil další děti.
Připadal jsem si na to příliš starý.
Podívej, jak už jsi velká.
Nakonec ale vnesly do mého života tolik radosti.
Měl jsem na ně totiž čas.
Nemusel jsem nikde nic nahrávat ani skládat.
Mohl jsem si s nimi hrát.
Umíš říct: "Mám tě ráda, táto?"
Láda, táta!
Billy vždycky říká,
že chce být co nejlepším tátou, protože sám otce nezažil.
Díky dlouhým rokům učení se a osobního růstu
se z něj stal vůbec nejlepší možný otec mých dětí.
Mají ohromné štěstí.
Chtěl jsem zajistit, že se jim dostane vše, co potřebují.
Zamakal jsem na sobě
a vzal rodičovství velmi vážně.
Říkal jsem si, že je nechci připravit o věci,
o které jsem byl sám připraven.
Nevěděl jsem, jestli podědí hudební nadání,
ale přijde mi, že v naší rodině ho má každý.
Mí rodiče byli nesmírně hudebně nadaní.
Stejně tak můj nevlastní bratr.
Má nejstarší dcera Alexa je tolik nadaná.
I má mladší dcera Della.
Dokáže na klavír zahrát melodie,
i když zatím na klavír neumí.
I má nejmladší Remy skrývá hudební talent.
Dokáže se naladit a zpívat.
Je to zkrátka v naší DNA.
Taková je naše historie.
A ony v ní budou pokračovat.
Na začátku jsme si spolu užili pár let bez dětí,
kdy vůbec nekoncertoval.
Procestovali jsme celý svět.
Jeli jsme na motorkách z Maine až na Long Island.
Neustále jsme se někam plavili, navštívili jsme Evropu.
Dost jsme si spolu užívali.
Byl jsem v podstatě v důchodu.
Už se mi do hudby nechtělo.
Říkal jsem si, že to období života je za mnou.
Zdálo se mi, že si vychutnává
že už nemusí koncertovat ani pracovat.
Ale pak se vše změnilo.
66 milionů Američanů se připravuje na příchod bouře.
Počasí se zhoršuje
a bude ještě horší.
Proboha.
Bouře Sandy napáchala snad nejvíce škod v dějinách země.
Sandy zničila velkou část jižního pobřeží Long Islandu.
Sám jsem byl u toho.
Viděl jsem lodě vytržené z úvaziště
a vyvržené na pobřeží
stejně jako zatopené domy.
Působilo to děsivě.
Pocházím z Long Islandu.
Tady jsem zakořenil a tady žiju.
Trápilo mě vidět ty škody a zničené životy.
Chtěli uspořádat benefiční koncert
a pozvali i mě.
Kývl jsem na to, i když jsem už dlouho nekoncertoval.
Jak chcete nazvučit zpěv?
Aspoň tak jsem mohl pomoct.
Nemohl jsem pomoci na místě.
Živě z Madison Square Garden 12. prosince 2012:
Koncert na pomoc obětem bouře Sandy.
V zákulisí bylo našlapáno.
Dorazili úplně všichni.
McCartney, Daltrey a Townshend z The Who,
Keith Richards.
Když jsme tam měli vystoupit,
Billy tou dobou už několik let nekoncertoval
a působilo to, že už nikdy koncertovat nebude.
Sešli jsme se, protože máme naději.
Vše dopadne dobře a společně to zvládneme.
Zase nám bude fajn.
Zpočátku byl na pódiu dost nervózní.
Dlouho jsme spolu nehráli.
Měl zahrát jen čtyři písně.
Zněl ale čistě a kapele se to také povedlo.
Zněl opravdu majestátně.
Měl v sobě tolik energie,
že ho to i samotného překvapilo.
Hned nám došlo, že Billy je zpátky.
Že ani nikdy neodešel.
Všechny ten večer smetl.
Sledoval jsem ho v televizi a žasl jsem.
To nebyla jen sbírka starých písní z dávné doby.
Žijí novým životem.
Stále rezonují.
Během sledování koncertu
jsem sledoval reakce lidí na sociálních sítích.
Většina lidí si tam utahovala
ze všech těch starých rockových legend na pódiu.
"Tak ti jsou pořádně za zenitem.
"Už nám ty odrhovačky lezou krkem."
Jednoho vystupujícího ale nikdo nekritizoval.
Billyho Joela.
BILLY JOEL JE PÁN HUDBY
Většina hudebníků z jeho generace
se snaží vypadat stejně jako v 70. letech.
Jejich písně znějí lépe,
když si představíte, že je zpívá mladší člověk.
To o Joelovi neplatí.
Spousta písní z jeho repertoáru
dává mnohem větší smysl v podání staršího muže.
Nabízí jistou závažnost, která narůstá s jeho věkem.
Dlouhá léta ho kritici odsuzovali.
Spousta lidí ho měla ráda jen ironicky.
"Koukejte na toho Billyho Joela z Long Islandu."
Najednou to ale působilo, že si ho lidé neironicky cení.
Jeho hudba nepodlehla zubu času.
Jejich autorovi se nyní
konečně dostává zaslouženého respektu.
Lidé ho považují za národní poklad,
už z něj není celebrita, která je všem pro smích.
Tehdy započalo přehodnocení jeho odkazu
ve světě populární hudby.
OCENĚNÍ KENNEDYHO CENTRA 2013
GERSHWINOVA CENA ZA TVORBU PÍSNÍ 2014
Zpětně si říkám, že jsem byl příliš pokorný.
Konečně jsem si uvědomil,
že mi ještě zbývá trochu sil.
Možná bych se měl vrátit.
Dobrý večer, New Yorku!
Toto je náš první ze série koncertů v Madison Square Garden,
Uvidíme, jak dlouho tu se mnou vydržíte.
Mého koncertního agenta Dennise napadlo, že bych mohl
mít v Madison Square Garden uměleckou rezidenci.
Povídám, že to vidím maximálně tak na šest koncertů.
V jednu chvíli přece musí zájem o lístky opadnout.
Jenže on nikdy neopadl.
Naopak neustále narůstal.
Poprvé jsem v Madison Square Garden
hrál v roce 1978.
Uplynulo skoro 40 let a jsem tu zpátky.
Zase hraju s kapelou, se kterou jsem koncertoval celé roky.
Považuje je za součást rodiny.
A stala se z nás domovská kapela Madison Square Garden,
nejznámější rockové koncertní arény na světě.
Splnil se nám sen.
Naše publikum opět omládlo.
Každý večer vidím mladší diváky.
Dovedou být pěkně nahlas.
Milují si zpívat jeho písně.
A o tom to je.
O společném zážitku kapely a publika.
Billy Joel reprezentuje New York.
Jak je tedy možné,
že i když zcela zjevně pochází odsud,
tak jsou jeho písně oblíbené po celém planetě?
Narodil se, aby koncertoval.
Snad si ani neuvědomuje, jak moc je v hraní dobrý.
I když je globální celebrita,
stále působí jako obyčejný chlap.
Je jako my. A zpívá o obyčejných věcech.
Slyšíte jeho pravdu.
Slyšíte jeho upřímnost. A to je síla.
Long Island miluje Billyho Joela.
Tohle bude můj 123. koncert Billyho Joela.
Jeho hudba se stala součástí našeho života.
Chci na jeho koncerty v Madison Square Garden chodit každý měsíc.
Složil doprovodnou hudbu k našim životům.
Viděl jsem ho hrát na Yankee Stadium v roce 1990
a ohromilo mě to. Jeho hudba je úžasná.
Dnes večer oslavíme
100. vyprodání rezidence Billyho Joela
v Madison Square Garden v řadě.
Rezidence nakonec trvala deset let.
Díky tomu jsem opět dokázal docenit
svůj um a sílu své hudby.
Děkuji mnohokrát.
Zkontrolujte, kolik filmu zbývá. Pardon, počkejte ještě chvíli.
Nevím, čím bych se stal, kdyby ze mě nebyl muzikant.
Netuším, co bych si počal se životem,
kdybych neuměl na klavír.
Již padesát let tvoří hudba Billy Joela
velkou část americké kultury.
Proč k lidem neustále promlouvá?
Nikdy se sebou nenechte zametat.
Ať se na to podíváte jakkoli,
Joel si splnil všechny sny a dosáhl všech úspěchů,
které by si zpěvák a skladatel mohl přát.
To je můj sen.
A přesto se v jeho písních opakuje motiv
nespokojenosti s vlastní existencí.
V jeho nitru dlí díra,
kterou se neustále snaží zaplnit.
Ale tak to má každý člověk.
Proto s ním asi posluchači
i po tolika letech souzní.
Ve svých skladbách zachytil všechny zákruty svého života.
Nic nevystihuje Billyho lépe než jeho hudba.
A věřím, že tak to i sám chtěl.
Nejčastěji ze všeho mi opakoval:
"Pokud budeš dělat, co tě baví, tak tě bude bavit to, co děláš."
A to je za mě tajemství života.
Věřím,
že i přes všechen svůj smutek a strádání
vždy dělal to, co ho bavilo.
Bavíte se?
Jedině díky tomu dokázal pokračovat
a tvořit další hudbu.
Hudba mi zachránila život.
Dala mi důvod proč žít.
Doufám, že má tvorba bude i nadále rezonovat.
Těší mě, že se jí to dosud daří.
Hudba tu zůstane, i když já odejdu.
Něco jsem stvořil.
Zanechal jsem tu svou stopu.
Nevím, proč mi na tom záleží.
Zkrátka záleží.
Ale ještě jsem neskončil.
Připadám si stejně ztracený jako každý.
Pořád hledám nové věci.
Stále nerozumím světu,
ale snažím se mu porozumět.
Titulky: Petr Uram Pro TransPerfect Media