I 70'ERNE OG 80'ERNES ROM LEVEDE EN FALSKNER.
EKSTRAORDINÆRE KARAKTER, KRÆFTER OG HEMMELIGHEDER KRYDSEDE HANS VEJ.
DETTE ER HANS HISTORIE.
ELLER I DET MINDSTE EN AF DE MULIGE VERSIONER.
Den dag jeg døde, skulle vi have mødtes. Men jeg nåede ikke frem.
Det skulle ikke være endt sådan.
Angiveligt passerer livet forbi ens øjne i dødsøjeblikket.
Men jeg så ikke en skid.
Jeg ville være en fri mand, men betalte en stor pris for den frihed.
Nej!
Fordi spørgsmålet er altid det samme.
Hvad er man villig til at gøre for at opnå det, man ønsker?
DUCHESSASØEN, TRE ÅR TIDLIGERE
Vi tre lavede altid masser af ballade som børn.
Vi var lømlerne i vores by.
Hvem vil bo et sted, hvor alle kan males på samme lærred?
Ikke mig.
Drenge, jeg siger jer. Jeg er virkelig forsinket.
Jeg skal lige være færdig.
-Skal der ikke være noget? -Tåge.
-Som i de sidste 30 år. -Og?
-Jeg er skidetræt af at tegne tåge. -Så lad mig tegne byen for dig.
-Travlt med at komme på stålværket? -Der er vigtig messe. Biskoppen kommer.
-Biskoppen. Det er derfor, du har travlt. -Ja.
Fint. Jeg kører. Det er alligevel min bil. Men jeg beder jer stadig!
-Skal vi ikke med? -Jo. Lad os gå.
Får den gamle skrammelkasse os til Rom?
-Selvfølgelig. -Virkelig?
Immacolata har aldrig svigtet mig.
Og uanset hvad tertium non datur.
-Hvad sagde han? -Aner det ikke.
Hvem skal stoppe os?
-Hvem skal stoppe os? -Kom!
Kør, Vittorio!
En præst, en arbejder og en kunstner tager til Rom.
Det lyder som begyndelsen på en vits. Men vi kom snart til at skrive historie.
Møghul.
Rom var en stor fest.
Paver, biskopper, kunstnere, kriminelle, politikere, kommunister, fascister.
Og så var der mig.
Jeg ville være den bedste maler i Rom.
Intet lærred var stort nok til denne by.
Fra de første måneder husker jeg folks smil, når jeg malede dem.
Frue?
Dernæst husker jeg sulten,
og jeg husker kulden.
Jeg laver dit portræt.
-Hov, du der. -Du kan ikke tage dem alle sammen.
-Hvad fanden? -Du har rigeligt. Lad os dele.
Jeg skal også have mad.
Og jeg husker ligene i gaderne, bomberne.
Men jeg var ligeglad.
Jeg vidste, at Rom ville opsøge mig.
-Hejsa! -Hej!
Lad os tage hjem til mig.
Men i denne by skal man være tålmodig.
Før eller siden ville den også tage mig med til festen.
Hvem bor her?
-De kalder ham "kunstneren". -Ham? Kunstner? Vi er sgu på den.
Det er ham der.
Ham skæverten på sofaen.
SVINDLEREN
Donata, det er koldt.
Hallo.
Det er koldt.
Det er koldt. Gå i seng.
-Den her by er altid kold. -Så skulle du mærke kulden i min hjemby.
Donata, min kære, kom her.
Søde ven. Du kan ikke blive ved med at ende i den tilstand.
Her er jeg.
-Hvad har du ellers taget? -Er alt det her hans?
Alt her er hans.
Han ville tjene kassen, hvis han kunne male.
-Ved du noget om malerier? -Jeg er kunstner.
Jeg er gallerist.
Må jeg vise dig mit arbejde?
Hvis du er bedre end ham, har jeg måske tid.
-Hvordan ville du signere dit arbejde? -Toni della Duchessa.
Men Toni med et "i".
Ikke som ham Little Tony.
Eller Tony Curtis. Eller Tony Renis.
-Må jeg give dig et gratis råd? -Ja.
"I" eller ej. Navnet sælger ikke. Det er uinteressant.
-Jeg er overbevist. Jeg ændrer det. -Fint, og?
Viser du mig dine malerier eller ej?
-Hvor er din bil? -Min bil?
Sikke en fornærmelse. Du skal med Roms fineste køretøj. Kom.
-Hvad er det der i dit hår? -Hvad er det?
-Der sidder noget. -Tag det væk.
Du mener en andens fineste køretøj.
-Er du tyv eller kunstner? -Gør det nogen forskel?
-Du er rap i replikken, hva'? -Andre er bare for langsomme. Hop op.
-Hvor? -Kom så. Hop op.
-Hvor skal jeg sidde? Vent. -Sådan.
-Har du mig? -Ja. Ellers falder jeg også.
Rolig! Du må sætte farten ned, Toni med et "i".
Jeg beklager. Rengøringsdamen må have taget en fridag.
-Klart. -Ja.
Hør, Toni, hvad skal jeg sige.
Det her sælger ikke. Der er ikke et marked for den slags.
I dag handler det om symboler, det abstrakte, koncepter.
Du virker mere figurativ.
-Hvad? Bliver du oprevet? -Forventer du, jeg skal tage det pænt?
Men du har talent. Din anatomi er bemærkelsesværdig.
Nøgenmalerier sælger, hvis de ikke er for klassiske.
Jaså?
Har du et originalt… nøgenmaleri?
Originalt, hvordan? Geometrisk som Picasso?
Ja, det kunne du lide.
-Nej. -Virkelig?
-Han er blevet for kommerciel. -Virkelig?
Jeg kan godt lide dig. Må jeg begynde med at male dig nøgen?
Du er ikke den første, der spørger. Jeg siger altid nej.
Jaså? Fordi du ventede på mig?
Jeg ventede på Toni della Duchessa?
Hvis du bliver til i morgen, afslører jeg mit nye navn.
Med creme til mig.
En croissant med creme.
Eller en tebolle.
Du er jo mere en tyv end en kunstner.
Hvor har du det fra?
Berninis selvportræt. Hvor har du det fra?
Det er en kopi.
-En kopi? -En kopi.
-Det er perfekt. Hvor har du fundet det? -"Fundet?" Jeg har lavet det.
Ja.
-Det er løgn. -Tror, hvad du vil.
-Hvor har du set originalen? -I bogen her.
Du tror mig ikke?
Toni, se det her.
-Kan du eftergøre det her? -Det?
-Se godt efter. -Jeg laver det mere ægte end originalen.
Jeg har altid fundet det nemt at kopiere. Det der er det rene vand.
Linjerne er så enkle. Penselstrøget er lidt mere personligt.
-Hvad er det? -Kontakt mig, hvis du klarer den.
Hver gang mit liv ændrede sig, vidste jeg straks besked.
Jeg kan mærke det i min nakke, en slags kløen.
Det føles underligt.
Hver gang.
Kom ind.
Men mit liv var ikke det eneste, der ændrede sig.
Er det dig?
Nej.
-Intet kram? -Niks.
-Virkelig? -Nej. Forsvind med dig.
-Ej, hvor er du grim. -Du skulle snakke.
Jeg har sagt op.
-Nu hvor du har en fin jakke? -Det er, så jeg ikke skiller mig ud.
Hvorfor må du ikke skille dig ud? Er der noget, du vil fortælle?
Kan du huske, hvordan vi plejede at tale om at give vores chef tæsk?
-Vi sagde så meget lort. -Ikke mig.
I De Røde Brigader kan folk som mig gøre en forskel.
-Og folk som dig. -Jeg er fri.
-Ja. -Du skal ikke hive mig ind i det.
Men jeg har brug for hjælp.
Jeg har et pengeskab til dig.
Derhjemme gjorde jeg det nødvendige for at klare mig.
Kom. Ind med dig.
-Er det et våbenarsenal? -Hvad laver du? Pengeskabet står der.
Fabione fik mig altid i problemer, men jeg kunne ikke sige nej til ham.
Stop! Hænderne op.
Hvad laver du?
Rør dig ikke. Hold hænderne…
Toni, kom! Skynd dig!
Ud med dig! Toni, ud!
Er I tossede?
Sid stille.
-Se lige feltsengen. -Feltsengen, ja.
Jeg sover der, fordi den gamle seng giver mig myrekryb.
Får du myrekryb af at ligge godt?
Du kan lige så godt sove på gulvet.
-Av! -Ja. Jeg er snart færdig.
-Du sagde, det ikke var noget. -Nej.
Min mor er sygeplejerske. Jeg er ikke læge.
-Mindre detalje. -Ja.
-Hvad er det? -De tilhører Fabiones nye venner.
Jeg tager riflerne. Og pistolerne. I kan beholde en hver.
Du godeste gud.
-Og halvdelen af pengene er dine. -Behold du bare pengene.
-Lader du mig få dem? Til sagen? -Nej.
Men sagen betaler ikke dine regninger.
-Av! -Vent.
-Klip den. -Skal jeg lade den være sådan?
Godt. Du kan bare forbløde. Værsgo.
Jeg sagde, jeg ikke…
Giv mig gazebindet.
Det er en absurd situation. Du dukker op med hul i armen og våben…
Det er ikke sådan, vi er, venner.
Vi var alterdrenge. Vi var alterdrenge derhjemme.
-Er du færdig med at prædike? -Nej, ikke endnu.
Hvad skal du her til morgen?
-Halløj! -Ja.
-Jeg har travlt. -"Jeg har travlt."
-Vittorio, må jeg få saksen? -Nej.
-Skru ned for det lort. -Er det her?
Hold da op. Se engang.
Jeg føler mig knust af sådanne steder. De får mig til at føle mig lille. Og dig?
Ikke mig. Jeg tænker på, hvordan jeg kan gøre det til mit.
Det burde du også gøre.
-Hold her. -Her?
Hvordan kender du denne kunsthandler?
-Vi har syndet sammen. -Selvfølgelig.
Vi kneppede.
-Det forstod jeg. -Nej, du gjorde ej.
-Nej. Du slår vinduet itu. -Det er dobbeltglas.
-Lad mig. -Bare det er hende.
Dona!
-Du lever stadig. -Se, hvad jeg har med.
Du må gerne køre. Min ven og jeg klarer det her.
-Præsenterer du mig for… -Tak for turen.
Hvad laver du… Få det væk.
-Godt, ikke? Og med signatur. -Gå den vej.
-Hvad? -Døren er den vej. Kom indenfor!
-Farvel, Vittorio. -Nej, vent.
-Af sted. -Du kan da godt præsentere mig.
Nej, jeg kommer ikke med en præst. Det er underligt.
Det er magen til.
Helt identisk.
Selv signaturen.
Halløj.
-Hvad vil du? -Jeg står lige her.
-Det er fader Vittorio. -Rart at møde dig.
Transportchef. Giv hende hånden.
-Donata. -Fader Vittorio.
Halløj.
Nå?
-Hvad? -Det ved du godt.
-Nej. -Det må du ikke.
Jeg ville bare…
Jeg må gå. Jeg kommer for sent til gudstjenesten.
-Farvel. -God dreng.
Husk at skrifte.
Hvordan ordner vi det? Jeg giver dig et forskud?
Hvad har du i tankerne?
Jeg kender ikke markedet, men…
Her er ti procent af salgsprisen.
300.000 lire?
-Siger du, det er tre millioner værd? -Mindst.
Det skal da fejres.
Vi tager ud at danse.
Er du en god danser?
Kongen.
Han vender sig om og ser en stor bjørn. Endnu større end den anden.
-En kæmpe hvid bjørn. -Nej!
Den siger: "Fortæl sandheden. Du er her ikke for at jage, vel?"
Den var god!
Du gik midt i vores sang.
Venner, det er Toni.
Toni, Balbo. Balbo, Toni.
Hej. Jeg tager en stol.
Toni er kunstner.
En kunstner, jeg mødte for nylig.
Toni er falskner.
Nå, falskner.
Det må jeg sige.
-Og… -Balbo skaffer smykker til mig.
Halskæder, ringe…
Jeg får en god pris og stiller ingen spørgsmål.
Har du nogen halskæder eller ringe i aften?
-Så kan jeg give min kæreste en gave. -Virkelig?
Crocca, hvad er der i gemmerne i aften? En forlovelsesring?
Lad mig se engang.
Crocca er atlet. Han dyrker hammerkast. Kan du det?
Nej. Hvad er "hammerkast"?
Her. Jeg har to styks glitterstads tilbage.
-Jeg tager begge to. -Du strammer den lidt.
-Værdien på de to er… -Tre millioner.
-Hvad er problemet? -Hvad laver du?
-Værdien er ti gange så høj. -Jeg tager begge to.
Vi bruger checks til papirfly. Du kan få dem i morgen for rigtige penge.
-Du dummer dig, Toni. -Slap af. Det er ikke mine penge.
Kom nu. Underskriften er som den ægte vare.
Fint, vi tager den.
Men der er en korollar.
Ordet voldte mig virkelig problemer i en krydsord. Men jeg kan lide det.
Hvad er korollaren?
Korollaren er, at hvis du røvrender os, så kommer Piloten forbi i morgen.
Og så vil du forstå hans navn.
Korollaren er klar.
Her kommer endnu en vits. Måske kender I den allerede.
Kender I den om safari i Afrika? Jeg har allerede fortalt den.
Hør her. De tog imod checken. Og de gav os en stak penge.
Godt. Du var tæt på invalidering.
-I stedet giver du morgenmad. -Vi viser dig vores tilholdssted.
Balbo, Crocca, Piloten og de andre… Jeg vidste godt, hvem de var.
I de år kendte alle i Rom navnene på bandemedlemmerne.
Må jeg få en Spuma?
Men det var noget helt andet at være sammen med dem.
Må man spise, eller er de til pynt?
Vi har endnu en komiker. Balbo, hvor finder du dem? I cirkus?
-Kan du spille pool? -Selvfølgelig.
Stamme, gør du ballerne klar for Paul Newman?
-Hvorfor kalder de dig Stamme? -F… f… for… fordi…
Forstået. Læg ballerne klar.
Lad os se, om du er bedst med pensel eller kø.
Hold da kæft.
-Kunstner? -Ja.
Og det vil sige? Donatas kopier?
Ikke bare dem. Jeg laver også mine egne ting.
Jeg er alsidig, Ba.
Forleden dag røvede min ven og jeg et våbenarsenal.
Var det jer?
Ja. Med en ven.
Vi har jagtet de svin, som gjorde det uden at spørge os om lov.
-Og her står du. -Jeg åbnede bare pengeskabet.
-Hvad skulle du bruge våbnene til? -Det var min ven.
Hvad så med ham?
De store våben er til politikerne.
Han lod mig få to pistoler.
-Hvilke politikere? Røde eller sorte? -Røde.
-I valgte den forkerte farve. -Farver interesserer mig ikke.
Jeg overlever bare.
Lad os se dine mesterværker.
-Vent her. -Ja.
Rart sted. Det ligner en bæverhule.
Jeg kan finde en bedre bolig til dig.
Jeg har ikke brug for et sted at bo, men et værksted.
Et rigtigt værksted med lys, plads, ikke dette møghul.
Jeg har brug for et atelier.
Et atelier?
Jeg skal nok finde et atelier til dig.
-Virkelig? -Hvor du også kan bo.
Giv mig en hånd, hvis du har fem minutter.
For et atelier har jeg hele dagen.
-De her… -Ja?
Jeg køber dem.
Kom med, Michelangelo.
Her er vi. Det er gadedøren.
-Den der? -Ja.
En af vores mænd brugte det til lager.
Så fik han den lyse idé at tale med en dommer.
Her er det hele. Skrivemaskine, tv… Smid det ud. Gør, hvad du vil.
Lav en hyggelig indgang, et par planter.
Få dig en hund, få noget sex. Og voila.
Se lige lyset herinde. Ikke som i dit gravkammer.
Hvad siger du? Passer det som atelier?
Det kan du tro. Men jeg har ikke råd.
Det skal du ikke tænke på. Så længe du laver lidt for os.
-Hvad for eksempel? -Kunstneriske ting. Mere eller mindre.
Fil serienumrene væk. Ved du hvordan?
-Selvfølgelig. -Godt.
Den tidligere ejer. Jeg kan også vise dig de mindre kunstneriske opgaver.
-Nej, for himlens skyld! -Hvad skal jeg gøre?
-Hvad skal jeg tage? Øre eller øje? -Dit valg! Øre, øje…
-Øje. -Tag øjet.
-Jeg tager munden, så han holder kæft. -Jeg beder jer, vis mig nåde.
-Få ham til at åbne munden. -Vis mig nåde.
Nej!
Jeg beder jer!
Jeg sagde ikke noget til dommeren og siger ikke noget.
Nåde!
Vis nåde…
Nå?
Og det bedste?
Han siger, han intet sagde.
-Sagde han ikke noget? -Nej.
-Det siger han. -Han har fortalt dem det hele.
Nej.
-Er det ikke rigtigt? -Nej. Jeg…
Ikke, lille piphans?
-Nej, jeg… -Du har allerede sunget, ikke?
-Jeg… -Lad os høre dig synge.
-Jeg… -"Jeg," min bare!
Slut med at synge.
Han var stikker. Jeg sender rengøringen, så du kan flytte ind i morgen.
Her.
De er til dig. For Modigliani-maleriet. En samler købte det for otte millioner.
-Hvad? -Jeg tager 30 %.
Så der er 5,6 millioner til dig minus de 300.000, du har fået.
Det er det her, du skal. Det er dit speciale.
Du kan tjene alle de penge, du vil.
-Hvad skal jeg? -Hvad mener du? Male.
-Kopier? -Selvfølgelig.
Du kan noget, som ingen andre kommer i nærheden af.
Men talent er ikke nok. Du skal male de rigtige malerier.
Og det ved du nok, hvad er.
Vi skal satse på begyndelsen af 1900-tallet.
-De klatterier, du kan lide. -Kløen.
Endelig er der en, der indser, at jeg er den bedste maler i Rom.
Livet ændrer sig, når man mindst…
Nå?
Skal vi indgå et partnerskab?
Hvilket partnerskab?
Et følelsesmæssigt?
Også det.
Du falder for mig.
-Det gør jeg aldrig. -Jo, du gør.
Det gør jeg aldrig.
Heller ikke mig.
Monet, Boccioni, De Chirico. Alle sammen. Jeg malede alle sammen.
Det er mit speciale.
Det hele. Vi fylder hele stedet.
Med alle de malerier, som alle vil have, men ingen har.
Jeg husker hver detalje om de måneder. Jeg husker, at jeg var lykkelig.
Der er parket i loftet.
-Ja. -Der er også parket i loftet.
Og det her er mit værelse.
Og dit.
Vores værelse?
Det sagde du.
Sådan havde jeg forestillet mig mit liv.
-Har han fortalt, vi var alterdrenge? -Ikke endnu.
Os alle tre. Mig smed de ud. Fabione fik job og er politisk aktiv nu.
-Og Vittorio sidder her. -Hvorfor smed de ham ud?
Spis din kage.
Hvilken grund skal jeg fortælle? Han stjal fra samlingen.
-For at købe pensler. -Du er den eneste, der holdt ved.
Ham?
Han ville ikke være præst. Han gik op i penge.
Det er meget mere kompliceret end som så.
-Citer din mor. -"Præster er mere elegante…"
Din mor ville sige, at præster får mad!
Hør ikke på ham, Vittorio. Og?
Fattig familie, få muligheder.
Det var eneste måde, jeg kunne fortsætte mine studier.
Din mor havde ret.
Han er elegant, ikke?
-Tak. -Virkelig elegant.
I ligner hinanden lidt.
-Gør vi? -Ja.
-Så jeg er også elegant. -Virkelig elegant.
Fabione vil se dig. Kom til messen skærtorsdag.
Ja.
-Jeg kan i øvrigt godt lide Donata. -Også mig.
Nu hvor du er nået så langt, så ødelæg det ikke.
Alt har sin tid.
Hvis rustbunke er det der?
Fader, jeg skaffer en bil til dig.
-Alle er efter min bil. -Balbo, en fornøjelse.
Men der er et problem med lykke. Man kan aldrig få nok.
Og det var min fejl.
-Du tjener godt som kunstner, hva'? -Meget godt.
-Prisen? -Mindre end din bil.
Virkelig? Ved Donata, at du er alene ude i aften?
Hvad tror du? Man kan ikke fortælle kvinder alt.
-Jeg har en fyr, der vil møde dig. -Hvem?
En fyr.
Hvad er det, du har på?
Hej, Ba.
Det er To… Toni?
-Hej. -Sansiro, Toni.
-En fornøjelse. -Fornøjelsen er min.
-Han har brug for et pas. -Godt. Vi laver et børnepas til ham.
Han kan godt lide at lave gas.
Hvem ville De stoppe som tolder? Mig eller Dem?
-Mig. -Nemlig.
De ville tage fejl. Venlighed er det stærkeste våben.
Har De Deres rigtige pas med?
Kom.
-Af sted. -Kommer du ikke, Ba?
Nej, jeg vil danse.
INDEHAVERS UNDERSKRIFT
Færdig.
Hør.
Du hedder Edoardo nu.
-Det er fremragende. -Det er mit arbejde.
Så Balbo talte altså sandt.
-Jeg skylder Dem en tjeneste. -Ja.
Bind en huskeknude i dit lommetørklæde.
Hvorfor kalder de dig Sansiro?
Jeg tror på to ting.
Den ene er Inter.
Jeg er selv Inter-fan.
Altobelli?
Overvurderet.
-Oriali? -Oriali er god.
Baresi?
Han er den bedste.
-Du er en god mand, Toni. -Hav det godt, Sansiro.
Du er en god mand.
Kom så, Inter!
For evigt.
Fabio!
Se, hvor han er endt.
Du omgås med fascisterne?
-Hvem har bildt dig det ind? -Se på mig, når jeg taler til dig.
De fascistsvin, der udløste bomber i togene for at dræbe folk?
Jeg omgås ikke med nogen.
Det er meningsløst at tale politik med dig.
Vil du brække hans fødder?
Beklager.
Vittorio siger, du handler med skrivemaskiner.
Passer det?
Har du også en til os?
Jeg har en IBM med kuglehoved.
R'et kan godt sidde fast.
Så gør mig en tjeneste.
I morgen putter du den i bagagerummet på en grå Ford.
Den står udenfor dit værksted.
Det skal jeg nok.
Tak.
Se hans ansigt.
Han er helt ude i tovene.
Lad mig.
-Lad mig se dig vaske bumsers tæer. -Ja. Jeg smutter.
-Nu ingen dumheder. -Farvel.
Du er gammeldags. Du synes, frugt er for børn.
Det er det ikke. Jordbær og citron er det bedste. Tro mig.
Så kan du selv spise dem.
"Forblændet, forbrøffet."
Forbløffet.
Den her citron smager af sæbe.
-Det tog sgu lang tid. -Der var for mange smage.
Han ventede på citron.
Mødet har været planlagt i månedsvis, og I henter is.
-Er I syv år? -Det tog kun ti minutter!
Ti minutter. Ti minutter kan være dyrt hos visse mennesker.
Hør lige engang.
Kristendemokraternes leder, den ærede Aldo Moro,
er blevet kidnappet i Rom af en gruppe terrorister.
Utroligt.
Hændelsen…
-Hvordan fanden gjorde de det? -Skru op.
…fandt sted udenfor hans embedsbolig.
-Terroristerne åbnede ild… -Kom, vi kører.
…mod den kristendemokratiske leders livvagter og tvang ham…
Den kidnapning er godt nyt. Det er nu, man skal investere.
Og de her bygninger er en glimrende mulighed. Har jeg ret?
Som altid, Zu Pippo.
Ja.
Toni.
Balbo siger, du kan hjælpe os med dokumenter
til at komme til New York.
-Til Deres tjeneste. -Godt.
Du får det nødvendige af Viginia. Kan du lide skilderierne?
De her er avantgarde. Det er det, markedet vil have.
Og dem her?
Det er mine egne.
Sælger de?
Ikke lige så godt.
Hvad mener du, Virginia?
Kan du lide dem?
Ved I hvad, vi gør? Jeg køber dem.
-Hvor meget? -Deres anerkendelse alene er en ære.
-Jeg tror, du er den rette. -Til hvad?
Jeg vil have, du skal male noget helt særligt. Til mig.
Napoleon.
-Det virker passende. -Kan du gøre det?
Det her? De vil ikke kunne kende forskel, og De skal få det i gave.
Balbo.
Toni har gode manerer.
Gid I romere var ligesådan. Men det er I ikke altid.
De må have lidt tålmodighed. Vi er historieløse… Vi improviserer bare.
Men I må passe på. Rygterne svirrer.
Nogle siger: "Balbo taler for meget. Han ævler løs."
Virkelig? Hvem siger det?
Det er ikke én person. Det er rygterne, der går.
De går? Nå da. Rygter er som spøgelser. De flyver rundt, men hvem tror på dem?
Jeg smutter. Jeg skal i skole.
Jeg følger dig ud.
-Så venter jeg på dokumenterne? -Selvfølgelig.
-Din onkel lod dig ikke svare før. -Hvad?
-Om malerierne. -Dine?
-Kan du lide dem? -Jeg er ikke ekspert.
Men sammenlignet med andre kopier, virker dine mere ægte og smukkere.
Men jeg er som sagt ikke ekspert.
Hvis du kan lide dem, er du ekspert. Vil du have et portræt?
Farvel.
Antonio?
-Toni. -Toni.
Klokken var omkring 12.50, da redaktionen fik et opkald.
En stemme sagde:
"I telefonboksen på Via Teulada ligger en erklæring fra De Røde Brigader."
Erklæringen var maskinskrevet og påtrykt med den sædvanlige femtakkede stjerne.
Vittorio siger, du handler med skrivemaskiner.
Jeg har en IBM med kuglehoved. R'et kan godt sidde fast.
En ny erklæring fra De Røde Brigader,
som blev fundet i Torino, Rom, Milano og Genova menes at være ægte.
Lad os bede for den ærede Aldo Moro.
Paven ville ikke gå glip af…
Her til aften udsendte De Røde Brigader en løbeseddel.
Den sjette i rækken om kidnapningen af den ærede Aldo Moro.
Sedlen, der er udformet som de foregående,
meddeler, at den såkaldte "afhøring af Moro" er overstået.
Den nævner, at han er dømt skyldig og straffes med døden.
…det var en farlig aflevering tilbage mod midten af banen,
hvor Oriali stod godt placeret.
Collovati kom løbende, tog bolden og sendte den ud til et hjørnespark.
Vi er otte minutter inde i anden halvleg.
En overlegen anden halv…
-Hej. -Hej.
-Hvornår skal det være færdigt? -Om ti dage.
Med ældning af rammen. Er det muligt?
Selvfølgelig. Gauguin er barnemad.
-Hvem er det til? -Til en ven.
-Hvor meget betaler de os? -Vi får ikke noget.
Lav Gauguin først. Det får vi penge for.
-Farvel. -Farvel.
Hvad… Hej.
-Forstyrrer jeg? -Nej.
-Må jeg? -Værsgo.
Dokumenterne. Fra Zu Pippo.
Er det okay her?
-Du ville lave mit portræt. -Nå ja.
Er lyset okay her?
Det er perfekt. Sæt dig til rette. Du skal føle dig godt tilpas.
Jeg tager jakken af. Så føler jeg mig bedre tilpas.
-Du føler dig ikke godt tilpas, vel? -Nej, ikke endnu.
Så tag skoene af.
Det var bedre.
Meget bedre.
Du.
Vil du virkelig lave et portræt?
-Mig? -Ja.
Portrættet kan vente.
Jeg kan lide lyset.
Toni!
Hvem helvede er det?
-De leder efter dig. -De leder altid efter mig.
-Hej! -Kom. Vi har et ærinde.
Skrædderen vil tale med dig.
-Om hvad? -Det ved jeg sgu da ikke.
Han vil møde dig.
-Så lad os møde ham. -Hør.
Du opfører dig ordentligt.
Det er dem, der er de rigtige skurke.
Godaften, Toni.
Godaften.
-Deres bukser er en størrelse for stor. -Jeg troede, de var moderigtige.
Men hvis De siger det.
Vi har brug for en tjeneste, og det haster.
En falsk erklæring fra De Røde Brigader.
En falsk erklæring?
Den skal være identisk med dem,
de efterlader til os i telefonbokse og skraldespande.
-Kan De lave det? -Det vil jeg mene.
Det vil De mene?
-Den bliver helt magen til. -Godt.
Her er dem, de har udsendt indtil videre.
Her er et udkast. Det er vigtigt, De skriver, at formanden er død.
Resten kan De finde på.
Og det her…
Er det et forskud?
De måler cirklen om stjernen med den. Den afslører, om det er ægte eller falsk.
Forstået?
-Og hvorfor skulle jeg gøre det? -Vi må redde formandens liv.
-Det er vel åbenlyst. -Selvfølgelig.
Den sidste erklæring var nummer seks. De laver nummer syv. Glem det ikke.
"Moderigtige."
Vittig fyr.
Vi er lige over Duchessasøen.
Det er her, De Røde Brigader meddelte i erklæring nummer syv,
at Aldo Moros lig ville blive fundet.
Siden i morges har brandmænd, politi og gendarmeriet ledt forgæves.
Et mesterværk.
Hundredvis af tips strømmer ind til politi og gendarmeri, som afsøger området…
Hør her.
…minutiøst.
Hvis vi siger, vi leverer den 15., så skal det være den 15.
Jeg vil ikke gøre mig selv til grin, fordi du vil male Napoleon.
Hører du overhovedet efter?
…i området ved Duchessasøen,
hvor myndighederne har indrettet deres hovedkvarter…
-Er det ikke tæt på din hjemby? -Jo, det er det.
-Skal du ud? -Til frokost med Vittorio.
-Hvad med Gauguin? -Det er klart den 15.
Jeg roder bod på det i aften.
Specialdykkere er dykket ned til bunden.
Jeg inviterer på foie gras, og du bestiller suppe.
Foie gras og kaviar er ikke lige mig.
Du nyder aldrig livet.
Hvor er din krave?
Er kraven ikke påkrævet?
Nej, den er ikke påkrævet. Reglerne påkræver "anstændig påklædning".
Men Rom har en anden idé om, hvad det betyder.
Hvad er der galt?
Den afgående biskop anbefalede mig som ny monsignore.
Men en anden løb med titlen.
En med mange venner i Vatikanet.
Han var nok mere anstændig end mig.
-Så jeg må blive her. -Du har det godt, uanset hvor du er.
Tro mig. Du er ikke skabt til at være bekymret.
Tænk en seng, du ville have fået som monsignore.
Du er i godt humør. Hvad går du og laver?
Arbejder for almenvellet.
-Jeg må løbe. Vi ses, Vitto. Hav det godt. -Går du?
-Hvad fanden laver du her? -Jeg danser. Er det okay?
-Du kan ikke danse her. -Ikke?
-Det ved du godt. -Jeg er da ligeglad.
Generer det dig ikke?
Sådan er han. Som et barn. Han kan ikke styre sig selv.
Han kan lide at vise sig.
Den ene dag er hun blond, så brunette. Den dag bliver helvede hedt.
Så længe de kender deres plads.
Så længe du er glad.
-Hvem er det? Kender du dem? Hallo. -Vent her.
Er det bedre.
Er det også moderigtigt?
Er De kommet for rose mit arbejde? Jeg ved, jeg gjorde det godt.
Det kan jeg bekræfte. Udmærket arbejde.
-Vi har brug for endnu en ting. -Endnu en erklæring?
Vi vil informere De Røde Brigader om,
at de kan få mange penge i bytte for formandens liv.
-Selveste paven indsamler pengene. -Paven?
Hvor mange penge?
Ti milliarder.
Ti milliarder?
Sig til Deres ven, han kan redde sig selv. At de alle kan redde sig selv.
Bed Donata om forladelse, fordi jeg tog hendes tid.
Et øjeblik.
Hvem fortæller Dem om min kærestes navn, om min ven i De Røde Brigader?
Gør, som jeg siger.
-Er det sandt, de snart finder formanden? -Et spørgsmål om dage.
Hvad gør I så med De Røde Brigader?
Vil De redde Deres ven?
Dona? Hør
Du skal ringe til Vittorio i morgen. Men fra galleriet. Det er vigtigt.
Vil du gøre det?
Hvad er der galt?
Kommer de hjem til os nu? Hvem var det?
-Lad os gå i seng. -Nej. Hvem var han, og hvad ville han?
Sig ikke, at det er bedst, jeg intet ved.
Jeg har klaret mig i den verden i 20 år uden dig.
Jeg ved, hvornår det er alvor.
-Forstået. -Nej, du har ikke forstået!
Hvis du kommer i problemer, gør jeg også.
Du kan sove på sofaen i nat.
Jeg må op foran. Vi ses.
-Du har en del at forklare. -Paven har ti milliarder.
Regeringen vil ikke forhandle. I ender som ormemad.
Jeg er sgu ligeglad.
-Hvem har sendt dig? -En fyr, jeg en gang gjorde en tjeneste.
I må bevise, at Moro lever.
Så får I kufferten med pengene og befrier ham.
Du får besked.
-Farvel. -Vær forsigtig.
Hej.
-Hvad er det for et sted? -Kom. Det må gå tjept.
Her er tredje hylde.
Du flytter rullerne, lægger kufferten her og går din vej.
Der vil ikke være nogen her.
Her er et bevis på, at Moro stadig lever.
Han holder dagens avis.
Fabio, hvad laver du?
Drop det, og kom væk. Lad os skride herfra.
Ikke flere kommunister eller fascister.
Toni. Du er blevet inddraget ved et tilfælde.
Jeg er præcis, hvor jeg skal være.
Vi har målet i sigte.
I forholder jer afventende.
-Præsten er her. De taler. -Flyt mikrofonen tættere på.
Jeg ventede en fyr med en taske, men her er billedet af Moro. Og pengene?
Den Hellige Fader har besluttet sig for ikke at gennemføre udvekslingen.
-Vil han ikke redde sin ven? -Jeg er blot budbringer.
Budbringer, min bare.
-Hvad foregår der? -Præsten går.
Målet er i mit sigtekorn. Han har ingen kuffert. Skal jeg fortsætte?
Han går. Skal jeg fortsætte?
Nej. Vatikanet må have fundet ud af det og aflyst operationen.
Tilbagetrækning.
-Hallo? -Vitto? Hej, Vitto!
-Hvorfor ringer du? -Ring til Fabione. Han må stikke af.
Den 30-årige Giuseppe Impastato blev revet i stykker af sprængstoffet
på banen mellem Napoli og Palermo…
Undervisningsministeriets beslutning om at skoler skal bruges som valgsted…
GR1 Nyheder!
Der er vigtige nyheder fra Rom.
Liget af en mand er fundet i bymidten. Det kan være Aldo Moro.
Der er stadig ingen officiel bekræftelse. Liget skulle efter sigende ligge i en sæk.
Jeg gentager, i centrum af Rom, i Via Caetani, nær Piazza Argentina,
få meter fra Kristendemokraternes hovedsæde
og det italienske kommunistpartis hovedsæde i Via delle Botteghe Oscure.
Det er forståeligt, at øjeblikket er fyldt med uvished og bitterhed.
Vi gentager, at det endnu ikke er officielt bekræftet.
Vi afventer en udtalelse fra indenrigsministeriet.
For 70 minutter siden
begyndte køretøjer fra politi og Efterretningstjenesten
at rulle ind på Via Caetani…
Viceindenrigsministeren, Nicola Lettieri, er allerede på stedet
sammen med politikere og politistyrker…
Intet spor af memoirerne.
Politiet har bekræftet,
at der er tale om den højt ærede Aldo Moro.
Skrædderen er tom snak.
Han lovede at få vores venner løsladt, hvis vi fandt ud af, hvor Moro var.
-Fandt I ham? -Det gjorde vi da.
Men de gjorde ikke noget, og mine venner er stadig i brummen.
Men min ven er forsvundet.
Han gemmer sig nok i kloakken.
-Hvem er Skrædderen? -Han har tjent os godt indtil nu.
Mange er i lommen på ham.
Politi, dommere, advokater… Folk, som vi betaler.
Hvis han bliver egenrådig, får han med os at bestille.
-Han har også præsterne. -Hvad?
En fra Vatikanet.
Han skulle give mig ti milliarder til De Røde Brigader i bytte for Moro.
-Det gik vel i vasken? -Ja.
Til dit held.
Havde du taget kufferten, stod du ikke her.
Skrædderen ville ikke redde ham.
-Hvorfor dræbe Moro? -Han ville samarbejde med kommunisterne.
Dine venner i De Røde Brigader ender i jorden eller i fængsel.
Sikke en skam.
-Paul Newman har noget at leve op til. -Selvsagt.
Når man taler om solen.
-Kommer du og spiller færdig? -Nej. Jeg er sgu træt af at tabe.
Nej, du overholder ikke vores aftaler. Hvor jeg kommer fra, er det forræderi.
Du får at se, hvad der sker med dig og din nikkedukke.
Tak. Mange tak.
Der er foretaget ransagninger i adskillige lejligheder, kældre,
under jorden og garager.
Der er sat vejspærringer og kontrolposter op.
Den igangværende efterforskning…
-Står du her? -Ja.
Ja. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Jeg kan ikke finde ord.
-Det er en ære, at De kan lide det. -Du har vundet min gunst.
-Du kan bede mig om hvad som helst. -Der er én ting.
…helt tilfældigt i forgårs.
En vigtig operativ base for De Røde Brigader…
Min ven er i fare.
Det bekræftes efter test af dokumenter og materiale,
som blev sendt til undersøgelse i laboratoriet…
Toni.
Ved du, hvad Napoleon gjorde, da man fortalte ham,
at alle hans mænd i Rusland ville fryse ihjel?
-Ved du det? Du ved det ikke. -Nej.
Præcis. Han gjorde ingenting.
Ingenting. For det er dumt at kæmpe imod det uundgåelige. Og farligt.
Prøv at forstå.
Gå nu ind og mor dig.
Dona?
Donata?
Hallo?
Hvordan gik festen, Toni? Kunne din ven lide maleriet?
-Hvad laver du? -Hvad jeg laver?
Du og jeg havde en aftale. Du brød den, og jeg går min vej.
-Det er klart om to dage. -To dage?
Du bliver aldrig færdig. Og det er heller ikke pointen!
Donata…
-Jeg forstår dine sidespring. -Sidespring? Du er paranoid.
Ja, jeg er paranoid. Jeg kæmper, men jeg forstår dem.
Jeg kan endda leve med, at du fylder mig med løgn.
Jeg forstår til gengæld ikke,
hvorfor du stadig omgås med folk, der puster dit ego op.
-Det vil jeg ikke have noget at gøre med. -Dona.
Og jeg tager malerierne. Du har ikke brug for dem.
Hør her, Donata…
De bliver hentet i morgen, så kan du hellige dig dine venner.
Jeg lader det her hænge, som et tegn på min kærlighed.
Det kan minde dig om, hvem du er blevet.
Ved du, hvad der er værre end ikke at have talent?
At have lidt talent.
For det er nok til, at man forstår, at man er værdiløs.
Du kan intet, med mindre du har noget at kopiere.
Hvad snakker du om?
-Er du færdig? -Nej.
Fra det øjeblik var det lige lukt ned i helvede.
Hvad fanden?
Toni og jeg tog til ophuggeren.
Klippede bremsekabler.
De havde pillet ved dem.
Hvem var det?
-Toni! Jeg er ked af… -Din skiderik!
-Hvad har du gjort? -Så, så.
Opfør Dem ordentligt. Det er nok.
Det er en hård dag for os alle. Vi må være forstående.
Det gør mig ondt med Deres ven.
Men jeg havde ikke forventet en sådan reaktion fra Dem.
Et pludseligt opstået mod.
Men man skal have råd til at være modig, Toni.
Ved De, hvad De heller ikke har råd til? Nysgerrighed.
Alle de spørgsmål De stiller om, hvem vi er, hvordan Deres ven døde.
Hvad siger De? Skal vi vende tilbage til at tale som civiliserede mennesker?
Ja?
Vi har brug for formandens memoirer.
Ikke dem, der står i aviserne. Den fulde version.
Flere leder efter dem.
Måske kan din ven hjælpe os med at få dem først.
-Jeg ved ikke, hvor min ven er. -De finder ham nok.
Og hvis jeg ikke vil?
Som sagt har De hverken råd til mod eller nysgerrighed.
-Vi to ses ikke igen. -Det bliver værst for Dem.
Skrid ad helvede til!
Dona?
-Nej, Toni. Det er Vittorio. -Vitto.
-Hvordan går det? -Godt. Dig?
Det går godt. Sig frem.
Det er en anelse flovt,
men mit suppekøkken har brug for nogle donationer,
og jeg tænkte, at…
Hvor meget skal du bruge?
Vi skal renovere det. Det er ved at falde fra hinanden.
Hvad fanden?
-Zu Pippo. -Hej.
-Nå? Tager de sig godt af dig? -Ja.
-Har du brug for noget? -De giver mig hele tiden suppe.
-Hvordan går det? -Toni.
Du bliver nødt til at bruge den her.
Du må vide, hvem der er med dig, og hvem der er mod dig.
Det gjorde Balbo ikke. Du er ved at begå samme fejl.
Jeg kunne ikke gøre noget for ham,
men jeg reddede dig fra at gå i graven. Du må kende din plads.
Lad mig fortælle en historie.
Jeg gav en stor sum penge til en bankmand, der havde tjent en formue i USA.
Han skulle investere dem. I stedet rendte han med dem.
Har vi gjort et stort nummer ud af det? Nej.
Vi forholdt os i ro og gør det stadig. Vi venter.
Kom her.
Vigtige ting kræver tålmodighed.
Først efter 5 måneder kunne jeg holde en pensel.
Og nu?
Hvem var jeg uden mine hænder?
Hvem troede jeg, jeg var?
Jeg troede ikke, det kom med en pris. Men Rom kommer altid og kræver ind.
Hallo?
-Toni? -Vitto.
-Forstyrrer jeg? -Sig frem.
Jeg har en god nyhed.
Du brugte mine penge godt, hva'?
-Kan du lide det? -Meget.
-Hvordan har dine hænder det? -De har det fint.
Handsker.
Der er han.
-Vittorio har mødt hende. Hvordan var hun? -Donata er en vidunderlig kvinde.
Han fortjener hende ikke.
Jeg savner hende helt utroligt. Jeg savner det hele.
Den måde, hun så på mig. Hun fik mig til at føle mig…
I live.
Ja, i live.
Jeg dummede mig. Vi dummer os altid.
Toni.
Jeg må væk herfra. Så langt væk som muligt.
Antallet af informanter stiger.
Politiet skyder før, de siger "hænderne op".
Kan du hjælpe mig?
Selvfølgelig kan jeg det.
Jeg laver et pas til dig. Det kan jeg godt.
-Jeg har også nogle penge. -Pengene er lige meget. Passet er nok.
Hvis du har brug for en hånd, så sig til.
-Vil du måske give mig din smarte bil? -Jeg vidste, den ville blive nævnt.
-Det var en gave. -Jaså? Fra hvem?
-Biskoppen. -Flot!
Hvornår kan vi møde ham?
I kommer aldrig med til middag i kurien.
-Nå ikke? Hvorfor? -Hvad er der galt med os?
-Det var en gave for mit hårde arbejde… -Et øjeblik.
Inden du rejser, er der noget, vi skal.
Brug fødderne, ikke hænderne!
-Med fødderne! -Du må have din egen bold!
-Med fødderne, Vitto! -Afleverer du?
-Kom så! -Kom så!
Kom så, Toni!
Tag den!
-Fabio, aflever! -Forbi Altobelli.
Kom så, Vitto! Hovedstød!
Nej!
Du stinker.
Altobelli ser Oriali!
Saksespark af Oriali!
Hovedstød. Til mig!
Mål!
Oriali!
Det var sidste gang, vi alle tre var samlet.
-Hvad vil du? Hvad laver du her? -Jeg kom for at undskylde.
Du kan undskylde herfra og til påske.
Jeg har et tilbud.
Sælg det.
-Hvad betyder det? -Jeg har brug for penge.
-Penge? -Dona.
-Jeg har brug for penge. -Hvad laver du? Rejs dig.
Bryllupper er dyre.
-Hvad fabler du om? -Jeg vil gøre det rigtige.
-Hele Rom skal med. -Det er godt med dig.
-Du får en kjole med… -Et slæb.
-Med et slæb. -Ja.
Rosenblade, en ringbærer. Kom nu.
Dona, jeg mener det.
-Jeg dummede mig, men jeg mener det. -Toni, lad nu være.
Kom nu.
To.
Du er gravid.
Ja, To, jeg er gravid.
-Jeg har ikke brug for dig mere. -Hvad mener du? Det er vores barn.
-Vi er ikke sammen mere. -Det er vores barn.
Du har travlt med andre ting.
Det eneste ægte, jeg har lavet.
Utroligt.
Det er sgu perfekt.
-Man er vel kunstner. -Tak, To.
Værsgo.
Det er memoirerne.
-Hvor mange sider? -Dobbelt så mange som de publicerede.
Hvad skal du bruge dem til?
-Til at tjene penge? -Det er min livsforsikring, Fabio.
Jeg har aldrig haft forstand på politik.
Men de kan holde mig i live.
Hvor tager du hen?
-Måske til Ildlandet. -Ildlandet.
Ildlandet. Hvis det var tættere på, ville jeg besøge dig.
Bliv hellere væk.
Rom er smuk, ikke?
Det er bedst, vi ikke ses igen.
Gå, før vi begge begynder at græde.
Hvor skulle jeg dog gå hen?
Bare det er din skyld, at vi ikke ses igen.
Svin. Du tog ordene ud af munden på mig.
Farvel, To.
"Jeg henvender mig til jer.
Men jeg mener jer alle sammen. I partiet, i landet.
Tænk jer godt om, kære venner.
Vær uafhængige.
Tænk ikke blot på i morgen, men også i overmorgen."
"Jeg accepterer ikke den utaknemmelige dom over Kristendemokraterne.
Jeg vil hverken frikende og retfærdiggøre nogen.
Af og til tænker jeg på de mange forkerte valg.
Valg, som andre ikke fortjente.
Det havde ikke ændret noget, for det er skæbnens valg."
"Sandheden, kære venner, er større end noget valgresultat.
Giv mig millioner af stemmer, og fjern i samme hug en flig af sandhed,
så vil jeg stadig tabe."
"Det virker absurd.
Hvorfor forklare ting? Det vigtigste er at gøre noget, hvis det er muligt."
"Kan paven ikke gøre noget i denne sag?
Vi havde venner i hobetal,
men så vidt jeg ved, har ingen endnu råbt op."
"Nu, pludselig, når et svagt glimt af håb dukker op,
kommer den uforståelige ordre om henrettelse."
"Sødeste Noretta, jeg er i Guds og dine hænder. Bed for mig."
"Bare jeg kunne se med mine små dødelige øjne,
hvordan det ser ud bagefter."
"Hvis der var lys, ville det være smukt."
-Hvad er det for et sted? -Et værksted, men det er ikke i brug.
-Hvorfor skal du skjule det? -Hvad?
-Hvad er det? -Min fremtid.
-Fortæl mig, hvad der foregår. -Pas dig selv, for helvede.
Du skal bare finde et sikkert sted, og så kan vi gå.
Hør, Vitto.
Hvad?
Giv Donata kuverten, hvis der sker mig noget.
Det gør jeg.
Jeg elsker dig.
Flavio.
-Du ved ikke, hvilket køn det er. -Det er en dreng.
-Hvordan ved du det? -Jeg kan mærke det.
Tænk, hvis han begynder at kopiere de andre børns tegninger i børnehaven.
Så ved vi da med sikkerhed, at han er din søn.
Han skal ikke være som mig.
Hvorfor ikke?
-Han skal være som dig. -Nej.
Han skal være som dig. Altså ikke på alle punkter.
Alt andet ville gør mig ked af det.
Hvis han ikke havde dine smukke hænder.
Toni, jeg er træt.
-Jeg er træt. -Og nu?
Det hjælper lidt.
Vent, jeg er lidt mere vågen.
Når min søn spørger, hvem hans far var, hvad får han så at vide?
En tyv? En falskner?
En kujon?
Hvad synes du?
Nu ville jeg selv bestemme.
Bedre end originalen.
Kom her.
-Hvad? -Kom herop.
Ja.
Jeg ville være fri.
Fri til at tage røven på de rigtige skurke.
Pengene, som bankmanden stjal fra dig.
En lille fugl har sunget om, at de ligger i et depot på Aurelia.
-Fuglen taler sandt. -Lad os få dem tilbage.
-Vi udfører ikke røverier. -Jeg kan gøre det.
Du er alt for selvsikker.
Du burde vide, at du spiller med de store drenge.
Og kasinoet vinder altid. Altid.
Klap hesten. Forhold dig i ro.
Men jeg kan lide at spille højt spil. Jeg føler, jeg må satse det hele nu.
Jeg tager en lille del af pengene og rejser med Donata og barnet.
Forsvinder.
Godt, Toni. Du har min velsignelse.
-Hvad hedder han? -Cesare.
Det står ikke skrevet i hans ansigt.
-Må jeg skyde ham? -Nej.
-Hvorfor ikke? -Fordi.
-Han arbejder som nattevagt i banken. -Det virker alt for let, Toni.
Hvis de åbner for os…
-Hvad… -Mors dreng! Tænd bilen.
-Jeg har ikke gjort noget. -Jeg vil bare køre en tur.
God dreng.
Hvem er I?
De Røde Brigader.
Jeg er tidligt på den.
Sig det igen.
-Kom nu. -Lukker I mig ind?
Åbnede han porten?
Når vi er inde, er det Croccas tur.
I skal bare vide, at der vil blive delt slag ud…
Godaften.
Giv mig båndene. Kom så. Skynd dig! Jeg sagde, skynd dig.
-Du skal skynde dig. -Ja ja.
Ingen brok, Stamme. Du bliver rig.
-Nå? -Fri bane!
Jeg vinder.
Hænderne op! Ingen bevæger sig!
Gør, som de siger. De er fra De Røde Brigader!
Slap af. Du var ved at tabe alligevel. Åbn boksen.
En, to.
-Hvem binder dem? -Stamme.
-Nej, det gør du. -Binder jeg dem?
Penge! Fyld poserne. Kom i gang!
Skynd jer, kom så! Vi skal på ferie!
-I spillede kort, hva'? -Det er jo ikke vores penge.
-Stamme, kan du gøre det hurtigere? -For helvede!
Jeg har forfalsket malerier, stempler, pas.
Sat min signatur på landets historie.
Men det her var ikke bare et kup. Det var ikke et røveri.
-Hvad er det her? Vi må ud herfra. -Det er kunst. Det forstår du dig ikke på.
Halløj.
Hvorfor så nedtrykte? Smil.
Sådan. Smil.
Smil!
Godt.
DE RØDE BRIGADER
En stor del af politiets ressourcer arbejder på
at forstå omstændighederne bag den væbnede gruppes angreb.
Det ser ud til, at fire mænd, uden tab af menneskeliv,
slap væk med over 30 milliarder lire i en enkelt operation.
En rekordsum i landets historie i det, der allerede kaldes århundredets kup.
Konceptuel kunst er ikke Deres force. Deres installation i banken var smagløs.
Jeg vidste ikke helt,
om jeg skulle efterlade målebåndet eller en lort.
Se, hvor Deres ironi har bragt os hen.
Et godt sted til at tale om en død mands dagbog.
Har De memoirerne?
Er de komplette?
Hvem ved?
Der er over det dobbelte af de publicerede.
Må jeg se?
De er gemt væk.
Meget klogt.
Jeg vil have tid til at forlade Italien, uden at nogen kommer i vejen.
Først da får De memoirerne.
-Hvordan kan jeg vide, De holder ord? -Det kan De ikke. De må stole på mig.
"Tertium non datur," som min ven siger.
Jeg vil væk. Jeg ændrer mit liv, skifter navn, måske endda ansigt.
Bare et par måneder.
-Jeg må melde tilbage. -De ved, hvor jeg er.
Vi skal en tur i kirke.
Undskyld mig.
Få af os sætter pris på smukke ting. Ikke sandt, fader Vittorio?
-Kender vi hinanden? -Bare rolig. Jeg er også skrædder.
Jeg kan fortsætte med måltagningen.
-Nå. -Godt.
Det er lidt langt.
Jeg må tilstå mine synder.
Jeg kom i tanke om, at Toni havde en præsteven.
Jeg må indrømme, jeg troede, at De var en kedelig fyr,
som de fleste gode mennesker er.
Men jeg tog fejl.
De er på ingen måde kedelig.
Må jeg spørge, hvem I er?
Vi har en rapport udarbejdet af kurien
om uretmæssig tilegnelse af kirkens midler til personligt brug
ved købet af en sedan.
Her er den.
En rapport, der måske kostede Dem udnævnelsen som monsignore.
Der er de penge, De bad Toni om til suppekøkkenet.
Det var blevet renoveret to år tidligere. Hvor skal De hen, fader?
Hvordan brugte De pengene? På franske restauranter?
Tøj?
Smykker?
Nej. Jeg kan forklare…
Det tvivler jeg ikke på. Men det er ikke derfor, vi er her.
Hvis Toni tilfældigvis har betroet Dem nogle papirer,
vil staten have dem tilbage, for de tilhører staten.
Det mindes jeg ikke, at han har.
Er De sikker?
Tænk Dem godt om. De er Herrens tjener. Det klæder Dem ikke at lyve.
-Jeg sværger… -Heller ikke sværgen.
Jeg bør tilføje, hvis De er interesseret,
at Deres ven Toni har stjålet en stor sum penge.
Penge, som staten overhovedet ikke har brug for,
og som i dette tilfælde nemt kunne blive
en gavmildt donation til Deres kirke.
Vi vil bare have papirerne.
Og til sidst vil jeg fortælle,
at øverst oppe i Vatikanet er der folk, der har høje tanker om mig og mit arbejde.
Dona?
Godmorgen, Toni.
Donata?
Jeg dræber ikke gravide. Hun er på galleriet.
-Hvad er det her? -Sæt dig engang.
Kom.
Jeg er hyret til at dræbe dig.
Jeg har forsikring. Sagde de det ikke?
Ikke længere.
Memoirerne. De fik dem fra din ven. Han er åbenbart ikke en særlig god ven.
-Hvad gjorde du ved ham? -Spørgsmålet er, hvad de lovede ham.
-Hvorfor fortæller du mig det? -Hvad mener du?
Vi er så få Inter-fans. Ikke? Vi må holde sammen.
Og jeg husker altid min gæld.
Får jeg lidt tid?
Nej.
-Vil De gøre Toni fortræd? -Nej, han er en af mine bedste mænd.
Hvem brækkede hans hænder?
Staten brækker ikke hænder, fader Vittorio.
Snart kan jeg måske kalde Dem monsignore. Måske en dag kardinal. Hvem ved?
Kunne De tænke Dem at blive kardinal?
Det er altid det samme spørgsmål. Altid det samme.
Hvad er man villig til at gøre for at opnå det, man ønsker?
Hvor meget er man villig til at ofre for,
at ens drømme går i opfyldelse?
Til Dem.
-Hvad er det? -Det ved jeg desværre ikke.
Tak.
Det er altid det samme spørgsmål. Altid det samme.
Hvad er man villig til at ofre for at opnå sine mål?
"Det er altid det samme spørgsmål. Hvad er man villig…"
Og denne gang ofrede jeg at sige farvel til min ven.
Jeg er ked af det.
Virkelig ked af jeg ikke ser dig en sidste gang.
Jeg kan ikke kramme dig.
Men du, Vitto, hvad måtte du ofre for at opnå dine mål?
Du ved, du er bedre til ord end mig.
Men jeg vil sige, at jeg elsker dig. Til trods for alt elsker jeg dig.
Jeg ændrer mit liv, skifter navn, måske endda ansigt.
-I ligner hinanden lidt. -Gør vi?
Jeg rejser med Donata og barnet.
Forsvinder.
-Får jeg lidt tid? -Nej.
Skrædderen skal have et lig.
Jeg elsker dig så højt, at du må få min bil.
Din sedan er så utjekket.
Jeg rejser, Vitto.
-Fader? -Nej!
Hej.
Tag den af. Du er drivvåd.
Hvad lavede du ude i regnen?
Hallo?
Toni.
Kan du ikke sætte noget musik på?
BASERET PÅ BOGEN IL FALSARIO DI STATO AF NICOLA BIONDO OG MASSIMO VENEZIANI
Tekster af: Dorthe Pedersen