PÅ 70- OG 80-TALLET I ROMA KRYSSET EN FALSKNER VEIER
MED USEDVANLIGE SKIKKELSER, KREFTER OG HEMMELIGHETER.
DETTE ER HISTORIEN HANS.
I HVERT FALL EN AV DE MULIGE VERSJONENE.
Den dagen jeg døde, skulle vi egentlig møtes.
Men jeg nådde aldri frem.
Det skulle ikke ende slik.
Det sies at når man dør, passerer livet i revy.
Tja, jeg så ikke en dritt.
Jeg ville være en fri mann, men jeg betalte en helvetes pris for den friheten.
Nei!
For spørsmålet er alltid det samme.
For å nå dit du vil, hva er du villig til å gjøre?
LAGO DELLA DUCHESSA, TRE ÅR FØR
I barndommen var det alltid oss tre som stelte i stand bråk i hjembyen vår.
Men hvem vil bo et sted der alle får plass på et lite lerret?
Ikke jeg.
Dere, jeg er veldig seint ute.
Du får vente til jeg er ferdig.
-Skal du ikke ha noe her? -Jeg tegner tåke.
Som jeg har gjort i 30 år. Jeg er jævlig lei av å tegne tåke.
-Jeg kan tegne byen for deg. -Har du hastverk til stålverket?
Det er en viktig messe. Biskopen kommer.
-Biskopen, ja. Derfor det haster sånn. -Selvfølgelig.
Greit, jeg drar. Det er uansett min bil.
Jeg ber dere!
-Skal vi ikke dra? -Jo, vi drar.
-Får den gamle kjerra oss til Roma, eller? -Klart det.
Immacolata har aldri sviktet meg.
Om du liker det eller ei, tertium non datur.
-Hva sa han? -Hvordan skal jeg vite det?
Hvem kan stoppe oss?
-Hvem kan stoppe oss? -Kom igjen!
Kom igjen!
En prest, en arbeider, og en kunstner drar til Roma.
Låter som begynnelsen på en vits. Men vi skulle skrive historie.
For et møkkasted.
Roma var som en stor fest.
Paver, biskoper, kunstnere, kriminelle, politikere, kommunister, fascister.
Og så var det meg. Jeg ville bli den beste maleren i Roma.
Det fantes ikke et stort nok lerret for denne byen.
Jeg husker folks smil når jeg malte dem.
Signora?
Jeg husker også sulten, og jeg husker kulden.
La meg male deg.
-Du, kompis. -Du kan ikke få alle.
-Hva faen? -Du har jo mange.
La oss dele litt. Jeg må også spise. Sett deg.
Og jeg husker likene i gatene, bombene.
Men hva brydde det meg?
Før eller siden ville Roma begynne å lete etter meg.
-Hallo! -Hei!
Vi drar hjem til meg.
I denne byen måtte du rett og slett være tålmodig.
Før eller senere ville jeg også få være med på festen.
-Hvem sitt hus er dette? -De kaller ham "kunstneren".
Kaller de ham for kunstner? Vi er ferdige.
Det er ham.
Han steine på sofaen.
MESTERFORFALSKEREN
Donata, det er kaldt.
Hei! Det er kaldt.
Det er kaldt. Gå og legg deg.
Det er alltid kaldt her.
Du skulle bare visst hvor kaldt det er i hjembyen min.
-Donata, elskling, kom hit. -Min elskede.
Du kan ikke alltid ende opp slik.
Jeg er her.
-Hva mer tok du? -Er alt dette hans?
Alt her inne er hans.
Tenk hvor mye han kunne tjent om han kunne male.
-Så du har greie på maling? -Jeg er kunstner.
-Jeg er kunsthandler. -Da kan jeg vise deg arbeidet mitt.
Hvis du er bedre enn ham, har jeg kanskje tid.
-Hvordan signerer du verkene dine? -Toni della Duchessa.
Men Toni med en "I".
Ikke som han Little Tony. Eller Tony Curtis. Eller Tony Renis.
Får jeg gi deg et gratis råd?
Med eller uten "I" er ikke et navn som selger. Det trekker ikke.
-Jeg endrer det i morgen. -Ja vel, og så?
Skal du vise meg maleriene dine eller ikke?
-Hvor er bilen din? -Bilen min? Du fornærmer meg.
Du skal få den flotteste skyssen i Roma. Kom.
-Hva er det i håret ditt? -Jeg vet ikke.
-Du har noe rart i håret. -Ta det bort.
Noen andres beste bil, altså. Er du tyv eller kunstner?
-Har det noe å si? -Alltid kjapp i replikken, hva?
De andre er for trege. Hopp på.
-Hvor da? -Kom igjen.
-Hvor skal jeg sitte? Vent! -Sånn, ja.
-Gir du en dytt? -Hvis jeg ikke faller jeg også.
Du må roe ned, Toni med "I".
Beklager. Vaskedamen har visst tatt seg fri i dag.
-Ja vel. -Ja.
Hør her, Toni, hva skal jeg si?
Disse greiene selger ikke. Det er ikke marked for sånt.
Nå for tiden er alt symbolsk, abstrakt, konseptuelt.
Og du… du virker mer figurativ.
-Hva? Ble du opprørt? -Skulle jeg liksom tatt det bra?
Men du har talent. Anatomiarbeidet er bemerkelsesverdig.
Nakenbilder selger om de ikke er for konvensjonelle.
Jaså?
Har du et originalt… nakenbilde?
Hva mener du? I kuber, som Picasso?
Ja, det hadde du likt.
-Nei. -Ikke?
Jeg likte ham før han ble kommersiell.
-Jaså? -Jeg liker deg.
-Kan jeg male deg naken? -Du er ikke den første som spør.
-Men jeg har alltid sagt nei. -Fordi du ventet på meg?
Ventet jeg på Toni della Duchessa?
Hvis du venter til i morgen, får du vite det nye navnet mitt.
Jeg tar en med krem. En croissant med kremfyll.
Eller en brioche.
Jeg sa jo at du er mer tyv enn kunstner.
Hvor fikk du tak i det?
Berninis selvportrett. Hvor fikk du tak i det?
Det er en kopi.
-En kopi? -En kopi.
Det er perfekt. Hvor fant du det?
"Fant det"? Jeg malte det.
Ja.
-Aldri i livet. -Som du vil.
-Hvor så du originalen? -I denne boken.
Tror du ikke på meg?
Toni, se på denne.
-Kan du gjengi denne? -Denne?
-Se nøye etter. -Det ville blitt mer ekte enn originalen.
Kopiering har alltid falt meg lett.
Dette er barnemat. Linjene er så enkle.
Strøkene er mer personlige.
-Hva er dette? -Hvis du klarer det, kom til meg.
Hver gang livet mitt endret seg, visste jeg det med en gang.
Jeg fikk en følelse i nakken, en slags kløe.
En merkelig følelse. Hver eneste gang.
Kom inn.
Problemet var at livet ikke bare endret seg for meg.
Er det deg?
Nei.
-Ingen klem? -Aldri i livet.
-Ikke? -Nei. Kom deg ut.
-Faen så stygg du er. -Sier du.
Jeg sluttet på stålverket.
-Nå som du har fin jakke? -Det er for å passe inn.
Hvem bryr seg vel om deg? Hvorfor må du passe inn?
Hva ville du si?
Husker du alle kveldene da vi prata om å jule opp sjefene våre?
-Vi prata mye piss. -Nei.
Røde Brigader er det eneste stedet der folk som meg kan utgjøre en forskjell.
-Du også. -Jeg tilhører ingen.
-Jeg vet det. -Ikke prøv å overtale meg.
Men… jeg trenger hjelp.
Det er en safe med navnet ditt på.
Hjemme gjorde jeg det jeg måtte med hendene for å klare meg.
-Kom igjen. Gå inn. -Er det et våpenlager?
Hva faen gjør du? Safen er der borte.
Helt siden barndommen har Fabione dratt meg inn i rotet sitt.
Men jeg kunne jo ikke si nei.
Stans! Opp med hendene.
Hva gjør du?
Ikke rør deg. Hold hendene…
Toni, kom igjen! Skynd deg!
Kom deg ut! Toni, kom deg ut!
Har dere gått fra vettet?
Sitt i ro.
-Se på den feltsengen. -Feltsengen, ja.
Jeg sover der fordi jeg grøsser av den 1800-talssengen.
Grøsser du av å ligge komfortabelt? Du kan like gjerne sove på gulvet.
Vittorio! Du sa det ikke var ille.
Mamma var sykepleier, men det gjør meg ikke til lege.
-Detaljer, Vittorio. -Ja, detaljer. Hva er det?
Det er tingene til Fabiones venner.
Jeg tar riflene og geværene. Du får to.
Gode Gud!
Og halvparten av pengene fra safen er dine.
Behold pengene.
-Overlater du dem til meg? For saken? -Nei.
Saken gir deg ikke nok til salt i grøten.
-Au! -Vent.
-Bare klipp den. -Og la den være?
Ja vel. Bare blø i hjel. Vær så god.
Jeg sa at jeg ikke…
-Gi meg gasbindet. -Dette er helt absurd.
Du kommer med et hull i armen, våpen i en koffert…
Det er ikke sånn vi er. Dere er…
Vi var altergutter hjemme.
-Er du ferdig med prekenen? -Nei, ikke ennå.
Hva skal du i dag?
-Hei! -Ja.
-Jeg er opptatt. -"Jeg er opptatt."
-Vittorio, gir du meg saksen? -Nei.
-Skru ned den dritten, Vittorio. -Er det her?
Jøss! Sjekk dette stedet.
Slike steder liksom knuser meg.
-De får meg til å føle meg liten. -Ikke jeg.
Jeg vil bare kapre denne skjønnheten. Sånn burde du også tenke.
-Stopp her. -Her?
Hvordan møtte du denne kunsthandleren?
-Jeg møtte henne i bibelsk forstand. -Selvsagt.
-Jeg knullet henne. -Det skjønte jeg.
Nei, det gjorde du ikke.
-Nei. Du knuser vinduet. -Det har doble glass.
-Hvis det ikke er henne, drar jeg. -Dona'!
-Se hvem som er i live. -Se hva jeg har med meg.
Bare gå, du, Vittorio. Vi tar oss av dette.
-Skal du ikke presentere meg…? -Takk for turen.
Hva er det du… Gjem det.
-Bra, sant? Signert også. -Gå den veien.
-Hva? -Døra er den veien. Gå inn!
-Ha det, Vittorio. -Nei, vent.
-Kom igjen. -Vær høflig og presenter meg.
Nei, det er rart å dukke opp med en prest.
Det er helt makent. Identisk.
Til og signaturen er maken.
Hei.
-Hva vil du? -Jeg står jo her.
Dette er fader Vittorio. Transportsjef.
-Ta henne i hånda. -Hyggelig å treffe deg. Donata.
Du…
-Hva er det? -Det vet du.
-Nei. -Ikke gjør det.
Jeg bare…
Jeg er sent ute til gudstjenesten. Ha det.
-Ha det. -Flink gutt. Gå til skriftemålet.
Hvordan gjør vi dette? Jeg gir deg et forskudd nå, ok?
-Hvor mye tenkte du? -Jeg er ingen ekspert på markedet, men…
Dette er 10 % av salgsprisen.
300 000 lire?
-Sier du at det er verdt tre millioner? -Minst.
Da bør vi feire. Vi går ut og danser.
-Er du god til å danse? -Den beste, for faen.
Han snur seg og ser en diger bjørn. Enda større enn den forrige.
En gigantisk hvit bjørn.
Han sier: "Si sannheten. Du er vel ikke her for jakten?"
De spilte sangen vår, men du dro bare.
Dere må hilse på Toni.
Toni, Balbo. Balbo, Toni.
Hallo. Jeg henter en stol.
Toni er kunstner. En kunstner jeg nylig har møtt.
-Han er falskner. -Jaså, en falskner.
-Jøss. -Og…
Og Balbo skaffer meg smykker. Halskjeder, ringer…
Jeg får en god pris og spør ikke hvor de kommer fra.
Har du halskjeder eller ringer i kveld?
-Jeg vil gi kjæresten min en gave. -Seriøst?
Crocca, hva har vi i kveld? Har vi en forlovelsesring?
La meg sjekke.
Crocca er idrettsutøver. Han er hammerkaster. Kan du det?
Nei. Hva er "hammerkasting"?
Her. Jeg har to igjen.
-Jeg tar begge. -Nå overdriver du.
-De to er verdt… -Tre millioner.
-Hva er problemet? -Hva gjør du?
-De er verdt ti ganger så mye. -Jeg tar begge.
Vi lager papirfly av sjekker, vet du. Ta med ekte penger i morgen.
-Ikke drit deg ut. -Det er ikke mine penger engang.
Kom igjen. Men signaturen… er like god som den ekte.
Greit, vi tar den.
Men det er et korollar.
Jeg sto fast i et kryssord på grunn av det ordet. Vet da faen hva det er.
Hva er "korollaret"?
Hvis du kødder med oss… stikker Sjåføren innom i morgen.
Du vil skjønne hvorfor han kalles for det.
Korollaret er forstått.
Her kommer enda en vits. Dere har kanskje hørt den før.
Ha dere hørt den om safari i Afrika? Jeg må jo ha fortalt den.
Hei. De tok sjekken og ga oss en haug med kontanter.
Bra. Du risikerte å bli ufør.
I stedet kjøper du frokost til meg.
Ja, vi skal vise deg stedet.
Balbo, Crocca, Sjåføren og de andre…
Sannheten er at jeg visste hvem de var.
På den tida kjente alle til gjengmedlemmenes navn.
Marcello, gir du meg en spuma?
Men det var noe annet å faktisk møte dem.
-Du spiller alltid alene. -Er disse bare på utstilling?
Enda en komiker. Hvor finner du dem, Balbo? På sirkuset?
-Kan du spille biljard? -Klart det.
Stammis, hent kulene til Paul Newman her.
-Hvorfor kaller de deg for Stammis? -For… f… for…
For… fordi…
Jeg skjønner. Samle kulene.
La oss se om du er best med en pensel eller en kø.
Fy faen.
-En kunstner? -Ja.
Og det betyr? Donatas kopier?
Ikke bare dem. Jeg lager egne verk også.
Jeg er allsidig. Her om dagen raidet en venn og jeg et våpenlager.
De prater fortsatt om det.
-Var det deg? -Ja. Sammen med en venn.
Vi har jaktet i dagevis på de jævlene som gjorde det stuntet.
Og her er du.
-Jeg bare åpnet safen. -Hva skulle du med våpnene?
-En venn av meg trengte dem. -Til hva?
De store kanonene er for politikere. Han ga meg to pistoler.
-Hvilke politikere? Røde eller svarte? -Røde.
-Du har til og med feil farge. -Jeg gir faen i farger.
Jeg støtter dem som kan gi meg et godt liv.
Få se på disse mesterverkene.
-Vent her. -Ja.
Ser ut som en beverhytte. Jeg kan skaffe deg et mer anstendig bosted.
Jeg trenger ikke noe sted å bo, Ba'. Jeg trenger et studio.
Med riktig lys og plass, ikke denne rønna.
Jeg trenger et atelier.
Et atelier? Jeg skal skaffe deg et atelier.
-Mener du det? -Der du også kan bo.
-Har du fem minutter? -Jeg har hele dagen for et atelier.
-Disse… -Ja?
Jeg kjøper dem. Kom an, Michelangelo.
Da var vi her. Det er inngangsdøra.
-Den? -Ja.
Dette var lageret til en av folka våre.
Så fikk han det for seg å prate med en dommer.
Du har alt her. Skrivemaskin, TV… Gjør hva du vil med det.
Fiks inngangspartiet, skaff noen planter.
Du kan skaffe hund, få deg et ligg.
Og voilà.
Se på lyset her inne. Ikke som det hølet du bodde i.
Hva sier du? Er dette et atelier?
Absolutt. Men jeg har ikke råd.
Du slipper å betale. Så lenge du gjør en og annen jobb for oss.
-Hva slags jobb? -Kunstneriske greier. Mer eller mindre.
Arkiver serienumrene fra disse. Kan du det?
-Klart det. -Bra.
Det er den forrige eieren. Du skal få se den mindre kunstneriske siden òg.
-Nei, for Guds skyld! -Hva skal jeg gjøre?
-Hva skal jeg ta? Øret eller øyet? -Du velger! Øre, øye…
-Øyet. -Ta øyet.
Jeg tar munnen så han holder kjeft.
-Jeg ber deg, vis nåde. -Åpne munnen!
-Få ham til å åpne munnen. -Vis nåde!
Nei! Vær så snill! Jeg ber deg!
Jeg sa ingenting til dommeren. Jeg sier ingenting. Nåde!
Vær så snill…
-Nå? -Og den beste biten?
Han sa han ikke plapret.
-Plapret han ikke? -Nei.
-Det var det han sa. -Han fortalte dem alt.
Nei!
-Stemmer ikke det? -Nei. Jeg…
Sant, lille kanarifugl? Du har allerede sunget, du.
-Jeg… -Få høre deg synge.
-Få høre deg synge! -Jeg…
Det gir jeg faen i!
Han synger ikke igjen.
Slapp av. Han var en tyster.
Jeg sender en vaskehjelp, du kan flytte inn i morgen.
Her. Det er til deg.
For Modigliani. En samler kjøpte det for åtte millioner.
-Hva? -Jeg tar 30 %.
Jeg beholdt 2,4 millioner, du får 5,6 millioner.
Minus de 300 000 du fikk.
Det er dette du bør satse på. Det er greia di.
Du kan tjene så mye du vil.
-Hva skal jeg gjøre? -Hva mener du? Male.
-Kopier? -Så klart.
Ingen andre kan måle seg med deg.
Men det holder ikke å være god. Du må vite hvilke kopier du skal lage.
Jeg vedder på at du vet det.
Vi må peile oss inn på tidlig 1900-tall.
-De krusedullene du liker. -Den kløen.
Noen som endelig skjønner at jeg er den beste maleren i Roma.
Livet forandrer seg igjen når du minst…
Så?
Vil du gjøre forretninger med meg?
Hva slags forretninger?
-Hjertets anliggender? -Det også.
Du er forelsket.
-Det gjør jeg aldri. -Du er forelsket.
Jeg blir ikke forelsket.
Ikke jeg heller.
Monet, Boccioni, De Chirico. Hele gjengen. Jeg kunne male dem alle.
Det var greia mi.
Vi fyller opp hele stedet.
Vi har alle maleriene som alle vil ha, men ingen har.
Jeg husker de månedene klart. Jeg var lykkelig.
-Det er parkett i taket. -Ja.
Og dette… er rommet vårt.
Rommet vårt?
Du sa det.
Det var sånn jeg så for meg livet mitt.
-Nevnte han at vi var altergutter? -Nei.
Alle tre. Så ble jeg kastet ut. Fabione gikk fra fabrikk til politikk.
-Og Vittorio… -Hvorfor ble han kastet ut?
-Spis kaken din. -Hvilken hendelse skal jeg fortelle om?
Uansett, han stjal fra samlingen.
-For å kjøpe pensler. -Du er den eneste konsekvente.
Han? Han ville ikke bli prest, men brydde seg bare om penger.
-Det er mer komplisert enn som så. -Si hva moren din pleide å si.
-Prester er mer elegante… -Hun sa at prester spiser!
Ikke hør på ham, Vittorio. Greit. Og?
Fattig familie, få utsikter.
Det var nødvendig for å kunne fortsette studiene.
Uansett, moren din hadde rett. Han er elegant, ikke sant?
-Takk. -Kjempeelegant.
-Dere ligner litt. -Syns du det?
-Så jeg er også elegant. -Kjempeelegant.
-Hva vil du ha? -Det samme.
Fabione vil treffes. Kom til messen på skjærtorsdag.
Klart det.
-Jeg liker Donata, forresten. -Jeg også.
Du har klart deg bra så langt, så ikke ødelegg det, nå.
Det er en tid for alt.
Hvem sitt vrak er det? Fader, jeg skal skaffe deg en bil.
-Alle disser bilen min. -Balbo, hyggelig.
Beklager at jeg er sen.
Jeg tok med dette som plaster på såret.
-Hva skjedde? -Ingenting.
Er det Francas tiramisu?
-Står til? -Bra. Hvem er Franca?
Men lykken har et problem.
Man får aldri nok. Og det var der det gikk galt for meg.
-Du tjener godt som kunstner, hva? -Veldig gode penger.
-Hvor mye kostet det? -Mindre enn ditt.
-Vet Donata at du går på klubb alene? -Hva tror du?
Man må litt mystikk. Du kan ikke fortelle kvinner alt.
-Kom. En fyr vil treffe deg. -Hvem da?
En fyr. Hva faen er det du har på deg?
Hei, Ba'.
Dette er To… Toni?
-Hei. -Sansiro, Toni.
-Hyggelig, Toni. -Gleden er på min side.
-Han trenger pass for å reise. -Ok. Vi lager et barnepass til ham.
Han er glad i å tulle.
Hvis du var toller, hvem ville du stoppet? Meg eller deg?
-Meg. -Nettopp.
Du tar feil. Godhet er den sterkes våpen.
Har du det ekte passet med deg? VI stikker.
-Gå. -Blir du ikke med, Ba'?
Nei, jeg skal danse.
INNEHAVERS UNDERSKRIFT VERIFISERING AV UNDERSKRIFT
Ferdig!
Hei.
Nå heter du Edoardo.
-Den er upåklagelig. -Det er jo jobben min.
Så det Balbo sa, stemte?
-Jeg skylder deg en tjeneste. -Ja.
Lag en knute i lommetørkleet så du ikke glemmer det.
Hvorfor kaller de deg Sansiro?
Jeg tror på to ting.
Den ene er Inter.
Jeg er også Inter-fan.
Altobelli?
Overvurdert.
-Oriali? -Oriali er bra.
-Baresi? -Han er den beste.
-Du er rå, Toni. -Pass på deg selv, Sansiro.
Du er den beste.
-Heia Inter! -Alltid.
Fabio! Se hva han har endt opp med.
Så du henger med fascistene?
-Hvem sier sånt piss? -Se på meg.
Fascistjævlene som utløste bombene på togene for å drepe folk?
Jeg henger ikke med noen.
Det er meningsløst å prate politikk med deg.
Prøver du å brekke føttene hans?
Unnskyld.
Vittorio sa at du har en liten skrivemaskinbutikk.
Stemmer det? Og at du har en til oss også?
Jeg har en IBM med roterende hode.
R-en henger litt, men den er lynrask.
Gjør meg en tjeneste, da.
I morgen legger du den i bagasjerommet på en grå Ford.
Den står utenfor butikken din.
-Klart det, Fabio. -Takk.
Se på ham. Han er helt på trynet.
Jeg gjør det.
Skulle likt å se deg vaske hjemløses tånegler.
-Jeg går. -Ikke gjør noe dumt.
-Ha det. -Ha det, Fabio .
Du er gammeldags. Du tror frukt er for barn.
Det er det ikke. Jordbær og sitron er best, tro meg.
Spis dem, da. Hva faen vil du meg?
"Sjokkert, forbannet."
Forbløffet.
Sitronen smaker såpe.
Hvorfor brukte du så lang tid?
-For mange smaker. -Han ventet på sitronen.
Møtet har vært planlagt i månedsvis, men du prioriterer is?
-Er du syv år, eller? -Det var bare ti minutter!
Vet du hva ti minutter kan koste med visse folk?
Vent, hør etter.
Kristeligdemokratenes leder, Aldo Moro,
har blitt kidnappet i Roma av en terroristgruppe.
-Helt utrolig. -Hendelsen…
-Hvordan i helvete gjorde de det? -Skru opp.
…fant sted utenfor hans parlamentariske residens.
-Terroristene skjøt… -Kom an, vi kjører!
…på eskorten til kristeligdemokratenes leder og tvang ham til å…
Kidnappingen er gode nyheter. Det er nå man bør investere.
Og disse bygningene er en utmerket mulighet.
-Har jeg rett? -Som alltid, Zu Pippo.
Toni.
Balbo sier du kan hjelpe oss med dokumentene til og fra New York.
-Til tjeneste. -Bra.
Virginia skaffer deg alt du trenger.
-Liker du maleriene? -De er avantgarde.
-De er etterspurte. -Disse, da?
Det er mine verk.
-Selger de? -Ikke like bra.
Hva synes du, Virginia? Liker du dem?
Vet dere hva vi gjør? Jeg kjøper dem.
Hvor mye skal du ha?
Jeg kan ikke oppgi en pris. Det er en ære at du liker dem.
-Jeg tror du er rett person. -For hva?
Jeg vil at du skal male noe spesielt for meg.
Napoleon. Det virker passende.
-Kan du gjøre det? -Dette?
Du vil ikke se forskjell, og det skal være en gave.
Balbo. Ser du Tonis manerer?
Gid dere romere også var like høflige.
Du må bare være litt tålmodig. Vi romere er…
-Vi har ingen historie, vi improviserer. -Men du må være forsiktig.
Ryktene sprer seg. Folk sier: "Balbo snakker for mye."
"Han snakker og snakker."
Jaså? Hvem sier det?
Det er ikke én person, men ryktebørsen.
Ryktebørsen? Ja vel.
Rykter er som spøkelser. De flyter rundt, men hvem tror på dem?
Jeg drar nå. Jeg skal til studioet.
Jeg følger dere ut.
-Da venter jeg på dokumentene? -Ja visst.
Onkelen din lot deg ikke svare i stad.
-På hva da? -Om maleriene.
-Maleriene dine? -Liker du dem?
Jeg er ingen ekspert.
Men sammenlignet med andre kopier, virker dine mer ekte, vakrere.
Men jeg er ingen ekspert, så ikke hør på meg.
Hvis du liker dem, er du en ekspert.
Vil du ha et portrett?
Ha det. Antonio?
-Toni. -Toni.
Rundt klokken 12.50 fikk nyhetsredaksjonen en telefonsamtale.
En stemme sa:
"I en telefonkiosk på hjørnet av Piazzale Clodio
fins en brosjyre fra Røde Brigader."
Brosjyrene var maskinskrevne og merket med den femkantede stjernen.
Vittorio sa at du har en liten skrivemaskinbutikk.
Jeg har en IBM. R-en henger litt, men den er lynrask.
En annen beskjed fra Røde Brigader
funnet i Torino, Roma, Milano og Genova anses som autentisk av etterforskerne.
-La oss be for ærede Aldo Moro. -Paven ville være til stede…
I kveld: Røde Brigader ga ut en brosjyre, den sjette i serien,
om kidnappingen av ærede Aldo Moro.
Brosjyren er lik den forrige,
og den hevder at "avhøret av Moro" er over.
Den nevner skyld og dødsdom.
…snor seg mot midten av boksen, hvor Oriali var godt posisjonert.
Collovati suser inn og avskjærer, går for corner.
Åtte minutter har gått siden starten av andre omgang.
En overlegen andre omgang…
-Hei. -Hei.
-Når er fristen? -Om ti dager.
Inkludert aldring av rammen. Greier du det?
Ja visst. Gauguin er lett som en plett.
-Hvem er det til? -En venn.
-Hvor mye betaler de? -Vi får ikke betalt.
Ta Gauguin først siden vi får betalt for det.
-Ha det. -Ha det.
Hva… Hei.
-Passer det dårlig? -Nei.
-Får jeg? -Ja.
Dokumentene. Fra Zu Pippo.
Passer det her?
-Du ville male meg. -Portrettet, ja.
-Er lyset bra her? -Det er perfekt.
Ta deg til rette. Du må være komfortabel.
Jeg tar av meg jakka. Det er mer behagelig.
-Du er ikke helt komfortabel, hva? -Nei, ikke ennå.
Ta av deg skoene, da.
Nå er jeg det.
Det var bedre.
Hei.
Tegner du meg faktisk?
-Jeg? -Ja.
Vi tar portrettet senere. Jeg liker dette lyset.
Toni!
Hvem faen er det?
-De leter etter deg. -Det gjør de alltid.
-Hei! -Skynd deg. Vi må dra av gårde.
Skredderen vil snakke med deg.
-Hva vil han? -Han vil vel møte deg, da.
-Da drar vi og møter ham. -Du.
Ikke vær en kødd, nå. Dette er de ekte skurkene.
-God kveld, Toni. -God kveld.
-Buksene er en størrelse for store. -Jeg trodde de var moteriktige.
Men hvis du sier det, så.
Vi trenger en tjeneste, og det haster.
Vi trenger en falsk uttalelse fra Røde Brigader.
En falsk uttalelse?
Men selvsagt identisk den ekte man fant i telefonkiosker og søppelkasser.
-Vil det la seg gjøre? -Det tror jeg.
Du tror?
-Jeg skal lage den identisk. -Godt.
Dette er kopier av uttalelsene som har blitt utstedt så langt.
Dette er et utkast til teksten.
Det må stå at presidenten er død. Resten kan du finne på selv.
Og denne er…
-Får jeg forskuddsbetalt? -…til å måle sirkelen rundt stjernen.
Slik ser man om uttalelsen er ekte eller falsk. Greit?
-Hvorfor skulle jeg gjøre det? -Vi må redde presidentens liv.
-Det er vel opplagt? -Selvsagt.
Siste uttalelse var nummer seks, så din må være den syvende. Husk det.
"Moteriktig."
Morsom type.
Vi er like over Lago Della Duchessa,
stedet der Røde Brigader hevdet i sin syvende uttalelse
at Aldo Moros lik ville bli funnet.
Siden daggry i morges
har verken brannmenn, politi og carabinieri funnet noe.
Et mesterverk.
Politiet og carabinieri mottar hundrevis av tips,
og finanspolitiet, som leter i området…
Jeg bare sier det.
Hvis vi sier at vi skal levere den 15., må det være den 15.
Jeg nekter å drite meg ut bare fordi du må male Napoleon.
Hører du etter? Eller snakker jeg med meg selv?
…ved Lago della Duchessa, der myndighetene har satt opp base…
-Er ikke det nær hjembyen din? -Jo.
-Skal du ut? -Jeg spiser lunsj med Vittorio.
-Gauguin, da? -Den er klar den 15.
Pynt deg i kveld, så gjør jeg det godt igjen.
Spesialdykkere har utført et dykk i det nedre vannlaget.
Jeg tar deg med ut for å spise foie gras, men du velger suppe?
Foie gras og kaviar er ikke min greie.
Du vet ikke å nyte livet.
Hvor er kragen din? Må dere ikke ha den?
Den er ikke obligatorisk. Kirken krever bare "verdig antrekk".
Men Roma har en helt annen forestilling om betydningen.
Hva er i veien, Vitto'?
Den avtroppende biskopen foreslo å forfremme meg til monsignor.
Men noen andre fikk den. En som har mange venner i Vatikanet.
Han var vel mer verdig enn meg, da.
Og jeg sitter fast her.
Du klarer deg uansett hvor du er. Ikke bekymre deg.
Tenk på sengen du hadde fått om du ble monsignor.
Uansett, du er i godt humør. Hva skjer for tida?
Jeg jobber for fellesskapets beste.
Jeg betaler. Jeg må stikke.
-Vi ses, Vitto'. Pass på deg selv. -Går du?
-Hva faen gjør du her? -Jeg ville danse. Er det greit?
-Du kan ikke danse her. -Ikke?
-Det vet du at du ikke kan. -Hva bryr det deg?
Plager det deg ikke?
Han er som et barn. Han kan ikke styre seg.
Han liker å vise seg frem.
En dag er det en blondine, neste gang er det en brunette.
Til helvete med en dag.
Så lenge de kjenner sin plass.
Så lenge du er lykkelig.
Hvem er de folka? Kjenner du dem?
Vent her.
Bedre?
Er dette også moteriktig?
Om du skal si at jeg gjorde en god jobb, kan du gå og legge deg igjen.
Det kan jeg bekrefte. En utmerket jobb.
-Vi trenger noe annet fra deg. -Enda en uttalelse?
Vi må gi beskjed til Røde Brigader at de får et stort beløp
i bytte mot presidentens liv.
-Paven skaffer pengene. -Paven?
Hvor mye?
Ti milliarder.
Ti milliarder?
Si til vennen din at de kan redde seg selv og ta pengene.
Hils Donata og si beklager for at jeg opptok tiden hennes.
Hør her. Hvordan vet du alt dette?
Navnet til kjæresten min, min venn i Røde Brigader?
Bare gjør som jeg sier.
-Vil man finne presidenten snart? -Innen få dager.
Hva skjer med Røde Brigader når dere finner ham?
Vil du fremdeles redde vennen din?
Dona'? Hei.
Du må ringe Vittorio i morgen fra galleriet.
Det er viktig. Kan du gjøre det?
Hva er galt?
Kommer de hjem til oss nå? Hvem var det?
-Nå legger vi oss. -Nei. Hvem var det, og hva ville han?
Ikke si at det er til mitt eget beste.
Jeg har vært involvert i denne verdenen i 20 år.
Jeg vet når det er alvor.
-Skjønner. -Nei, du skjønner det ikke!
Hvis du havner i trøbbel, gjør jeg det òg.
Du sover på sofaen i natt.
-Jeg drar til fronten. -Du har mye å forklare.
Paven har ti mrd. klare. Regjeringen vil ikke forhandle.
-Du vil ende opp død. -Jeg gir faen i hvordan vi ender opp.
Hvem snakker du for?
Jeg vet ikke, det var en tjeneste. Paven trenger bevis på at Moro lever.
Så gir han deg kofferten med pengene, og du løslater ham.
-Jeg gir deg beskjed. Ha det. -Vær forsiktig.
Hei.
-Hva er dette for et sted? -Kom. Vi har dårlig tid.
Tredje hylle. Du flytter fillene, legger kofferten her og stikker.
Ingen vil være her.
Dette er bevis på at Moro fortsatt er i live.
Han holder dagens avis.
Fabio, hva gjør du?
Bare slipp alt og dra. Vi stikker herfra.
Ingen flere kommunister eller fascister.
Toni. Du ble dratt inn i dette ved et uhell.
Jeg er akkurat der jeg skal være.
Vi ser målet.
Ingen handling før byttet er gjort.
Presten er her. De snakker.
Flytt mikrofonen nærmere.
Jeg ventet en fyr med en bag, men jeg har med bildene av Moro.
Og pengene?
Den hellige far har stått ut smertene, en valgte ikke å gjennomføre utvekslingen.
-Vil han ikke redde vennen sin? -Jeg leverer bare en beskjed.
Beskjed om hva?
-Hva skjer? -Presten har dratt.
Målet er i skuddlinjen, men han har ikke kofferten.
Skal jeg fortsette?
Han drar. Skal jeg fortsette likevel?
Nei. Vatikanet må ha tatt rede på det og avsluttet operasjonen.
Trekk tilbake.
-Hallo? -Vitto'? Hei, Vitto'!
-Hva skjer? -Ring Fabione og si at han må stikke.
Palermo. Revet i stykker av en sprengladning på jernbanelinjen.
30-årige Giuseppe Impastato…
Kunnskapsdepartementets avgjørelse
om at skolene som skal brukes som valglokaler…
Siste nytt! En viktig nyhet ble nylig kunngjort i Roma.
Liket av en mann er funnet i sentrum av byen.
Det kan være liket av Aldo Moro.
Man har ennå ikke bekreftet det. Liket ble visstnok funnet i en sekk.
Jeg gjentar, i sentrum av Roma, i Via Caetani, nær Piazza Argentina,
få meter fra hovedkvarteret til kristeligdemokratpartiet
og hovedkvarteret til kommunistpartiet i Via delle Botteghe Oscure.
Usikkerheten og bitterheten er forståelig.
Vi gjentar, disse rapportene forblir uoffisielle.
Ingen nyhetsbyråer har bekreftet dem.
Vi venter på innenriksdepartementet.
For omtrent 70 minutter siden
begynte utrykningskjøretøy og DIGOS
å kjøre inn på Via Caetani…
Innenriksministeren, Nicola Lettieri, er allerede på stedet,
sammen med politiske skikkelser, politistyrker…
Det er ingen spor etter memoarene.
Politiet bekrefter at mannen som ble funnet nær Via delle Botteghe Oscure,
er ærede Aldo Moro.
Skredderen prater bare.
Han lovet å løslate to av vennene våre om vi fant ut hvor Moro ble holdt.
-Fant du ham? -Selvsagt.
Men de gjorde ikke en dritt, og vennene mine er fortsatt i fengsel.
-Men vennen min har forsvunnet. -Han gjemmer seg nok i kloakken.
-Hvem faen er Skredderen? -En som har tjent oss godt hittil.
Han har mange folk i lomma. Politi, dommere, advokater…
Men gjør han ikke som vi sier, skal du få se hvordan det går.
-Han har prestene også. -Hva mener du?
Noen fra Vatikanet.
Han skulle gi meg ti milliarder for Røde Brigader i bytte mot Moro.
-Hele greia gikk vel til helvete. -Ja.
Du hadde flaks. Hadde du tatt kofferten, ville du ikke vært her nå.
-Skredderen ville ikke redde ham. -Hvorfor drepe Moro?
Han ville ha en koalisjon med kommunistene.
Kompisene dine ender enten opp døde eller med livstid i fengsel.
Litt av et tap.
Paul Newman kan ta seg en bolle. Snakker om sola.
-Skal du fullføre spillet? -Nei, jeg er ferdig med å tape.
Nei, hold deg til avtalene. Der jeg kommer fra, er det svik.
Bare vent og se hva som skjer med deg og nikkedokka di.
Takk. Tusen takk.
Man har ransaket leiligheter, kjellere, underjordiske områder og garasjer.
Veisperringer og trafikkontroller pågår.
Etterforskningen som ble iverksatt…
-Er du her? -Ja.
-Hva skal jeg si? Jeg er målløs. -Jeg er beæret.
Du har overbevist meg.
-Du kan be meg om hva som helst. -Det er én ting.
…tilfeldigvis i forgårs. Det var en viktig operasjonsbase Røde Brigader…
Vennen min er i fare.
Dette fremgår av undersøkelsene av materialene
som ble sendt til analyse…
Toni. Vet du hva Napoleon gjorde da man påpekte
at alle hans menn i Russland ville fryse i hjel?
-Vet du det? Du vet ikke. -Nei.
Nettopp. Han gjorde ingenting.
For det er tåpelig å kjempe imot det åpenbare.
Og farlig. Prøv å forstå det.
Gå og hygg deg, nå.
Dona'?
Donata?
Hei.
Hvordan var festen, Toni? Likte vennen din maleriet?
-Hva gjør du? -Hva jeg gjør?
Vi hadde en avtale.
Du brøt den, så nå drar jeg.
-Det er klart om to dager. -To dager? Du blir aldri ferdig.
Og det er ikke poenget!
Donata…
-Jeg kan forstå affærene. -Du er paranoid.
Ja, jeg er paranoid. Jeg sliter, men jeg forstår dem.
Jeg kan til og med overse alle løgnene dine.
Men det jeg ikke forstår, er hvorfor du vanker med folk
som får deg til å føle deg mer mann.
Jeg vil ikke ha noe med det å gjøre.
Og jeg tar maleriene. Hva skal du med dem?
Hør her…
Jeg sender noen i morgen så du kan vie deg til vennene dine.
Men du får beholde dette, som et tegn på min hengivenhet.
Så du kan huske hva du har blitt når du våkner.
Vet du hva som er verre enn å ikke ha talent?
Å bare ha litt.
Det er akkurat nok til å skjønne at man er udugelig.
Det eneste du kan, er å kopiere.
Hva snakker du om?
-Er du ferdig? -Nei.
Fra og med det øyeblikket gikk alt til helvete.
Hva faen?
Toni og jeg dro til skraphaugen.
Bremseslangene ble kuttet.
De tuklet med dem.
Hvem var det?
-Toni! Beklager. -Din drittsekk!
-Hva gjorde du med ham? -Slutt.
Oppfør deg. Det holder.
Det er en tøff dag for alle. Vi må vise forståelse.
Jeg er lei for det med vennen din.
Men om jeg får si det,
forventet jeg ikke en slik reaksjon fra deg.
Et plutselig mot.
Men du må ha råd til å ha mot.
Vet du hva annet du ikke har råd til? Nysgjerrighet.
Alle spørsmålene dine om hvem vi er, hva vi gjør,
hvordan vennen din døde.
Hva sier du?
Skal vi stoppe dette narrespillet og oppføre oss sivilisert? Ja?
Vi trenger presidentens memoarer.
Ikke den som står i avisen, men fullversjonen.
Andre leter også etter dem,
men kanskje vennen din kan sørge for at vi får dem først.
-Jeg vet ikke hvor han er. -Du finner nok en løsning.
Og hvis jeg ikke gjør det?
Som jeg sa. Du har ikke råd til å være nysgjerrig eller modig.
-Dette er siste gang vi treffes. -Det håper jeg ikke.
Drit og dra!
-Dona'? -Nei, Toni. Det er Vittorio.
Vitto'. Hva skjer?
-Alt i orden. Enn du? -Ja, alt i orden. Fortell.
Det er litt flaut,
men… suppekjøkkenet mitt trenger…
noen donasjoner, og jeg tenkte at…
Hvor mye trenger du?
Vi må pusse opp, for det faller fra hverandre.
Hva faen? Hei!
-Zu Pippo. -Hei.
-Nå? Tar de godt vare på deg? -Ja.
-Trenger du noe? -De gir meg bare suppe.
Hvordan går det? Toni.
I livet må du bruke denne.
Du må vite hvem du skal holde med og ikke.
Jeg advarte Balbo. Og du var i ferd med å gjøre den samme feilen.
Jeg kunne ikke gjøre noe for ham, men jeg reddet deg fra en begravelse.
Du må bli på plassen din.
Du skal få høre en historie.
Jeg ga masse penger til en bankmann som hadde tjent seg rik i USA.
Han skulle investere dem. Hva gjør han? Stjeler fra meg.
Har vi noen gang laget bråk eller oppstyr? Nei.
Vi har holdt kjeft, og det gjør vi ennå. Vi venter.
Kom hit.
Viktige ting krever tålmodighet.
Det tok meg fem måneder å klare å holde en pensel igjen.
Og nå? Hvem var jeg uten hendene mine?
Hvem trodde jeg at jeg var?
Jeg trodde at jeg slapp unna.
Men Roma vil alltid kreve sitt.
Hallo?
-To'? -Vitto'.
-Forstyrrer jeg? -Få høre.
Jeg har gode nyheter.
Du brukte pengene mine godt, hva?
-Liker du det? -Veldig.
-Hvordan går det med hendene? -Det går bra.
Hansker.
Her har vi ham.
Vittorio traff henne. Hvordan var hun?
Donata er en førsteklasses kvinne. Han fortjente henne ikke.
Jeg savner henne helt vilt. Jeg går glipp av alt.
Jeg savner hvordan hun så på meg. Hun fikk meg til å føle meg…
-Levende. -Ja, levende.
Jeg køddet det til. Vi kødder det alltid til.
Toni.
Jeg må vekk herfra. Så langt unna som mulig.
Antallet informanter øker.
Politiet skyter først, så ber deg ta opp hendene.
-Kan du hjelpe meg? -Selvfølgelig.
Jeg kan lage et pass til deg, selv med disse hendene.
-Og jeg har litt penger igjen. -Det holder med passet.
Hvis du trenger hjelp, bare spør.
Gir du meg den fine bilen din?
Jeg visste at bilen ville bli et tema før eller siden.
-Den var uansett en gave. -Fra hvem?
-Biskopen. -Flott!
Når kan vi møte ham?
Dere er de siste jeg ville tatt med på middag i kurien.
Hva er galt med oss?
Den var en belønning for det harde arbeidet mitt.
Før du går, må vi gjøre en ting.
Bruk føttene, ikke hendene!
-Med føttene! -Du trenger din egen ball!
-Med føttene, Vitto'! -Sentrer du?
-Kom igjen! -Kom igjen, Toni!
Ta den!
-Fabio, pasning! -Kom innom Altobelli.
Kom igjen! Heading! Sentre!
Nei!
Du suger.
Altobelli ser Oriali!
Sykkelspark av Oriali!
Kjør på. Pasning!
Mål!
Oriali!
Det var siste gang vi tre var sammen.
-Hva vil du? Hva gjør du her? -Jeg kom for å si unnskyld.
All verdens unnskyldninger ville ikke være nok.
Jeg har også et forslag.
Selg det.
-Hva betyr det? -At jeg trenger pengene.
-Pengene? -Dona'.
-Jeg trenger pengene. -Hva gjør du? Reis deg opp.
For bryllup er dyre.
-Hva snakker du om? -Jeg vil gjøre ting riktig.
-Vi inviterer halve Roma. -Jaha.
-Jeg kjøper en kjole til deg med… -Det heter slep.
Roseblader, ringbærer… Vær så snill.
Jeg mener alvor. Jeg rotet det til, men jeg mener det.
-Gi deg, Toni. -Vær så snill.
To'.
Du er gravid.
Ja, jeg er gravid.
-Jeg trenger deg ikke lenger. -Hva mener du? Det er vårt barn.
-Vi er ikke sammen lenger. -Det er vårt barn.
Du har andre ting på gang.
Det er det eneste ekte jeg har gjort.
Jøss.
Faen, det er perfekt.
-Fordi jeg er kunstner. -Takk, To'.
Her. Dette er memoarene.
-Hvor mange sider er det? -Dobbelt så mange som i den publiserte.
-Dobbelt så mange? -Hva skal du med dem?
-Tjene mer penger? -Dette er livsforsikringen min.
Jeg har aldri skjønt en dritt av politikk.
Nå har jeg muligheten til å holde meg i live.
Hvor drar du?
-Kanskje til Tierra del Fuego. -Tierra del Fuego.
Tierra del Fuego. Hvis det var nærmere, ville jeg besøkt deg.
Best å la være.
Roma er vakker, hva?
Det er best om vi aldri ses igjen.
Gå før vi begge begynner å gråte.
Hvem prøver jeg å lure? Hvor faen skal jeg dra?
Om vi aldri møtes igjen, håper jeg det er din skyld.
Din jævel. Du tok ordene ut av munnen på meg.
Ha det, To'.
"Jeg henvender meg selvsagt til deg."
"Men jeg mener dere alle. Partiet, landet."
"Tenk dere godt om, kjære venner. "Vær uavhengige."
"Ikke se til morgendagen, men til dagen etter."
"Jeg gjentar at jeg ikke godtar kristeligdemokratenes kjennelse."
"Jeg vil ikke frikjenne eller rettferdiggjøre noen."
"Iblant tenker jeg på alle de gale valgene."
"Valg som andre ikke fortjente."
"Jeg sier til meg selv at alt ville vært uendret,
for det er skjebnen som griper oss."
"Sannheten, kjære venner, er større enn noen valgseier."
"Gi meg millioner av stemmer, men fjern et snev av sannhet,
og jeg er fortsatt taperen."
"Det virker absurd, men det viktige er ikke å forklare noe."
"Hvis noe lar seg gjøre, så gjør man det."
"Kan ikke paven gjøre noe i denne saken?"
"For vi hadde mange venner."
"Ingen, så vidt jeg vet, har hevet stemmen ennå."
"Nå, plutselig, idet et svakt håp dukker opp,
kommer den uforståelige henrettelsesordren."
"Kjære Noretta, jeg er i Guds og dine hender."
"Be for meg."
"Jeg vil se med mine små dødelige øyne hvordan ting vil se ut etterpå."
"Hvis det var lys, ville det vært vakkert."
-Hva slags sted er dette? -Et verksted, men det er ikke i bruk.
-Hvorfor må du skjule den? -Hva?
Hvorfor gjemmer du den?
-Hva er det der? -Det er fremtiden min.
-Hva er det som foregår? -Pass dine egne jævla saker.
Bare finn et trygt sted i dette hølet, så kan vi stikke.
Du, Vitto'. Om noe skjer med meg, gi denne konvolutten til Donata.
-Greit. -Glad i deg, Vitto'.
Flavio.
Du vet ikke engang om det er gutt eller jente.
-Det er en gutt. -Hvordan vet du det?
Jeg merker det.
Tenk når han blir eldre
og begynner å kopiere tegningene til barna i barnehagen.
Da vet vi iallfall at han er din sønn.
Jeg vet ikke om jeg vil at han skal bli som meg.
Hvorfor ikke?
-Han må være som deg. -Nei.
-Bare deg. -Jeg vil at han skal være som deg.
Herregud, ikke på alle måter.
Men det ville vært leit om han ikke var som deg.
Hvis han ikke hadde de vakre hendene dine.
Toni, jeg er trøtt.
-Jeg er trøtt. -Nå, da?
Litt bedre. Vent litt, jeg kjenner noe.
Når sønnen min spør hvem faren hans var, hva vil de fortelle ham?
En tyv?
En falskner?
En feiging?
Jeg var lei av å la andre bestemme.
-Bedre enn originalen. -Kom hit.
-Hva? -Kom opp.
Jeg ville være fri.
Fri til å rævkjøre skurkene i denne historien.
Pengene bankmannen stjal, historien du fortalte på sykehuset.
En liten fugl hvisket meg i øret at de er på et lager i Aurelia.
-Og den lille fuglen snakker sant. -La oss få dem tilbake.
-Vi driver ikke med ran. -Jeg gjør det.
Du er for selvsikker.
Nå som du har spilt spillet en stund, burde du vite
at huset alltid vinner.
Ikke gjør noe dumt.
Men jeg er en gambler, og jeg må satse alt nå.
Jeg tar en liten andel og drar. Jeg forsvinner med Donata og barnet.
Jeg forsvinner.
Greit, Toni. Du har min velsignelse.
-Hva heter han? -Cesare.
Se på ansiktet hans.
-Kan jeg skyte ham? -Nei.
-Hvorfor ikke ? -Fordi.
-Han jobber nattskift i banken. -Det virker altfor lett, Toni.
De åpner ikke for oss, men om de gjorde det…
-Hva i… -Mammadalten! Start bilen.
Jeg har ikke gjort noe.
Hvem sa det? Jeg vil bare kjøre en tur.
Flink gutt.
Hvem er dere?
Røde Brigader.
Jeg er tidlig ute.
Gjenta det.
-Hei. -Slipper du meg inn?
Åpnet han porten?
Crocca tar seg av sakene.
Jeg slår til her og her…
God kveld.
Gi meg opptakene. Gi meg opptakene, sa jeg. Skynd deg!
-Du må skynde deg. -Slutt å syte. Vi skal gjøre deg rik.
-Hei. -Den er tom!
Rent bord. Jeg vinner.
Opp med hendene, jævler! Frys!
Samarbeid. De er fra Røde Brigader.
Ro deg ned. Du tapte uansett. Åpne hvelvet.
En, to.
-Hvem binder dem? -Stammis.
-Nei, du. -Skal jeg binde dem?
Pengene! Fyll sekkene. Kom igjen!
Skynd dere, kom igjen! Vi skal på ferie!
-Dere spilte kort, hva? -Det er ikke våre penger uansett.
-Kan du kjappe deg? -Fy faen!
Skynd deg! Kom igjen!
Jeg har forfalsket malerier, stempler, pass.
Jeg har satt signaturen min på landets historie.
Men det var ikke bare et ran. Det var ikke et ran.
Hva er dette? Vi må komme oss ut.
Det er kunst. Du ville ikke forstått det.
Hvorfor så lange i maska? Smil.
Sånn, ja. Smil.
Smil!
Bra.
RØDE BRIGADER
En stor mobilisering av politiressurser
etterforsker den væpnede gruppens angrep på banken.
Det ser ut til at fire menn, uten å forårsake skader,
klarte å ta med seg over 30 milliarder lire på en gang.
En rekordsum i landets historie, som allerede kalles for århundrets ran.
Konseptuell kunst er definitivt ikke din greie.
Installasjonen i banken var dårlig.
Jeg var usikker om jeg skulle legge igjen målebåndet
eller en bæsj.
Se hvor ironien din har fått oss.
Et passende sted for å diskutere en død manns dagbok.
Har du memoarene?
Er de fullstendige?
Hvem vet om dette?
Men den er minst dobbelt så lang som den publiserte versjonen.
Får jeg se på den?
Jeg har den ikke.
Veldig klokt.
Jeg vil ha nok tid til å forlate Italia uten at noen kommer i veien.
Da får du memoarene.
-Hvordan kan jeg være sikker på det? -Det kan du ikke.
Du må bare stole på meg.
"Tertium non datur", som kameraten min sier.
Jeg stikker. Jeg endrer livet mitt. Endrer navn, til og med ansikt, kanskje.
Bare noen måneder.
Jeg må rapportere tilbake. Du vet hvor du finner meg.
Når var din siste bekjennelse?
Ha meg unnskyldt.
Få av oss gjenkjenner vakre ting. Eller hva, fader Vittorio?
-Kjenner vi hverandre? -Ikke vær redd. Jeg er også skredder.
-Jeg kan ta målene dine. -Greit.
Denne er litt lang.
Jeg må bekjenne syndene mine.
Jeg kom på at Toni hadde en prestevenn.
Men jeg trodde at du var en kjedelig fyr,
som de fleste gode mennesker.
Men jeg tok feil.
Du er ikke kjedelig.
Får jeg spørre hvem du er?
Vi har en rapport, utarbeidet av kurien,
om underslag av kirkens midler til personlig bruk, for kjøp av
en sedan.
Her er den.
Rapporten kan ha spolert sjansen din til å bli utnevnt til monsignor.
Og så er det pengene du ba Toni om til suppekjøkkenet.
Det ble renovert for to år siden.
Hvor skal du, fader? Hvor skal du?
Hva brukte du pengene på?
Franske restauranter? Klær? Smykker?
-Nei. Hør her, jeg kan forklare. -Det tviler jeg ikke på.
Men det er ikke derfor vi er her.
Hvis Toni ga deg noen sider,
vil staten ha dem tilbake, for de tilhører staten.
Nei, jeg husker ikke at han ga meg noen sider.
Er du sikker? Tenk deg nøye om. Du er Herrens tjener.
Å lyve kler deg ikke.
-Jeg sverger… -Ikke sverging heller.
Jeg bør legge til, i tilfelle du er interessert,
at din venn Toni stjal en stor pengesum.
Penger som staten overhodet ikke trenger, og som, i dette tilfellet,
kan bli et sjenerøst tilbud til kirken din.
Vi er bare interessert i sidene.
Jeg vil si en siste ting.
Øverst i Vatikanet finnes det folk med høye tanker om meg og mitt arbeid.
Dona'?
God morgen, Toni.
Donata?
Slapp av, jeg dreper ikke gravide. Hun er i galleriet.
-Hva var det? -Sett deg.
Kom hit.
De hyret meg for å drepe deg.
Jeg har forsikring. Sa de det ikke?
Ikke nå lenger.
Memoarene. De fikk dem fra en venn av deg.
Han er visst ikke en særlig god venn.
-Hva har dere gjort med ham? -Spørsmålet er snarere…
hva har de lovet ham?
-Hvorfor forteller du meg dette? -Hva mener du?
Faen, det er så få av oss Inter-fans. Vi må jo holde sammen.
Og jeg glemmer aldri gjelden min.
Hvor lang tid har jeg?
Ingen.
Vil de skade Toni?
Nei, han er en av dem vi jobber best med.
Og hvem brakk hendene hans?
Staten brekker ikke hender, fader Vittorio.
Snart kaller jeg deg kanskje monsignor. Kanskje kardinal en dag. Hvem vet?
Vil du bli kardinal en dag?
Det er alltid det samme spørsmålet. Alltid det samme.
For å nå dit du vil, hva er du villig til å gjøre?
Hvor mye er du villig til å ofre
for at drømmene dine går i oppfyllelse?
-Det er til deg. -Hva gjelder det?
-Jeg vet ikke. Beklager. -Takk.
Det er alltid det samme spørsmålet. Alltid det samme.
For å nå dit du vil, hva er du villig til å ofre?
"Det er alltid det samme spørsmålet. "For å nå dit du vil…"
Og denne gangen ofret jeg å si farvel til vennen min.
Beklager, Vitto'.
Jeg er lei for det Vi kan ikke treffes en siste gang.
Jeg kan ikke klemme deg.
Men du, Vitto',
hva måtte du ofre for å nå dit du er?
Du er flinkere enn meg med ord.
Men jeg vil si at jeg er glad i deg.
Tross alt som har skjedd, er jeg glad i deg.
Jeg endrer livet mitt. Endrer navnet, kanskje ansiktet.
-Dere ligner litt. -Syns du?
Jeg forsvinner med Donata og barnet.
-Hvor lang tid har jeg? -Ingen.
Jeg må gi Skredderen et lik.
Jeg er så glad i deg at jeg etterlater deg bilen min.
Den sedanen din er så tarvelig.
Jeg drar, Vitto'.
-Fader? -Nei!
Hei.
Ta den av. Du er klissvåt. Hva gjorde du ute i regnet?
Hei.
Toni.
Kan du sette på litt musikk?
BASERT PÅ BOKA "IL FALSARIO DI STATO" AV NICOLA BIONDO OG MASSIMO VENEZIANI
Tekst: Elisabeth Sihvo Olsen