-Nicky. -Hva?
-Alle er døde. -Jeg vet det.
-Hvorfor drepte de ikke oss? -Hva så? Vi må stikke.
-Det kan bety noe. Vi bør ringe noen. -Som hvem da? Politiet?
"Hei, det har skjedd noe sprøtt, og vi er de eneste overlevende.
Og forresten, ikke prøv å stille noen flere spørsmål"?
Beklager at jeg har én reaktiv tanke etter å ha sett en massakre!
Vi må stikke. Vi må få opp farten.
-Se deg for, det er blod overalt! -Jeg gjør det.
TAKSALONG
-Dere bør dra hjem. -Ok.
-Jeg tror ikke de jobber på hotellet. -Ikke tull.
Hvorfor tar det så lang tid?
Resultatet burde vært klart for en halvtime siden.
Det var opplagt ikke et valgskred. Det sier mer om folk i denne byen
enn om valgkampen vår. Susan Gopnik stanset meg i butikken
og sa at hun stemte på meg. Jeg kunne se at hun løy.
Moren hennes ble tatt for butikktyveri. Dama er en sosiopat.
Natalie!
Ropte du på meg?
Mikseren bråker litt. Jeg kan ikke høre meg selv tenke.
-Oppfattet. -Hvorfor er dere to så stille?
-Skal vi snakke om noe mens vi venter? -Jeg er nervøs… på dine vegne.
Det er ikke akkurat en nyttig måte å bruke tiden på.
Dere drar til Miami på en kirke-retreat og kommer tilbake og ser halvdøde ut.
Så hyggelig, mamma.
Natalie! Vennen min!
Jeg ber deg, om du er glad i meg, lager du den smoothien en annen gang!
-Vær så god. -Takk.
Ja.
Jeg vil bare fortelle dere hvor mye de siste månedene har betydd for meg.
Natalie, du har styrt meg gjennom dette valget
med en mye større likevekt og modenhet enn alderen din skulle tilsi.
Og det å se dere to finne tilbake til hverandre…
Jeg vil bare si, samme hva som skjer i dag,
så vil denne familien alltid være min ledestjerne.
-Det er et hemmelig nummer. -Ta den!
Linda Morelli.
Ok.
Greit. Jeg skjønner. Takk.
Hva?
Vi tapte, gjorde vi ikke?
-Vi kom likt. -Likt?
-Tja… -Hva?
Nei, ikke bebreid deg selv. Vi gjorde alt vi kunne.
Ok, hva nå? Hva gjør vi?
Ifølge byrådet avgjøres det med et lykkespill.
-Nei, mamma! Herregud! -Vennen min, Natalie.
-Hold opp. -Blir det avgjort ved å trekke lodd?
-Nei, mamma! -Vennen min.
Herregud, dette er sinnssykt!
Jeg har sjekket nyhetene i tre dager.
Ingenting. Et rom fullt av folk blir drept, ingen sier noe.
-Det blir dekket over. -Jeg er klar over det.
Men jeg har en fæl følelse av at de vil komme og ta oss.
Vi ble tvunget inn i dette.
Det er ikke verdt bryet om to hederlige innbyggere forsvinner.
Nei.
Om de ville drepe oss, hadde de sjansen. De lot oss gå.
Det er det jeg velger å tro på.
-Hva er alternativet? -De dreper oss en annen gang.
Så oppløftende. Det er bra.
Det er over. Vi endte likt.
-Hvordan er det mulig? -Jævla Susan Gopnik, det er grunnen.
-Hei. -Hei.
Håper jeg ikke forstyrrer praten med Gud.
Jeg tror ærlig talt han er glad for at jeg slutter.
Så det er offisielt?
Ja. Det var en felles avgjørelse.
-Jøss. -Hyggelig å se deg.
Ja.
-Jeg tror… -Kan jeg snakke først?
Jeg skylder deg en takk.
Jeg vet ikke hvem ungdommene var, men de fikk tilbake de fleste pengene.
Hvilke ungdommer?
Hackerne fra søndagsskolen som fant Teagan.
-Kristus-hackerne, eller hva de nå het. -Å ja.
Jeg vil ikke vite hvordan, men jeg har fått igjen troen på generasjon Alfa.
Hyggelig å være til hjelp.
Ja, du hjalp selv om jeg klandret deg, noe du ikke skulle behøvd.
Jeg vil gjerne begynne på nytt. Med alt fremme i lyset.
Ingenting gjemt bort mer.
-Det er noe jeg vil fortelle deg. -Selvsagt. Jeg er her.
Du kan fortelle meg alt.
La oss gå en tur. Greit?
-Ok, ja. -Ok.
Skal vi ha fest? Tre flasker whisky? Vi burde dratt på en billigere butikk.
Du kjøper frokostblanding og juicebokser, du er som en seksåring.
Jusboksene er til etter trening. Du spiser også frokostblanding.
Du har blitt en så grinete, gammel heks i det siste.
Ikke tenk på det. Jeg tar dem.
UKJENT NUMMER
Faen, Max!
Morgan!
-Å, herregud. Unnskyld. Gikk det bra? -Du kjørte over meg!
Ja, ved en feil. Trenger du sykebil?
-Nei da. Jeg sitter fast. Trekk meg ut. -Gi meg hendene dine.
-Trekk. -Spark fra.
-Trekk. -Ok.
-Au, faen. -Herregud.
Understellet ligger på meg. Ja, det ligger på lårmuskelen min.
-Jeg skal be om hjelp. -Nei, ikke faen.
-Hva? -Dette er skikkelig flaut.
-Å, herregud. -Folk kommer ut av bilene sine.
-Be dem gå vekk. -Han har det bra, vær så snill å gå.
-Jeg er så sint at jeg får vondt i hodet! -Seriøst? Filmer du?
Han sa at det var gjemt helt åpenlyst. Han lot nøkkelen stå i.
Vet ikke, jeg driver ikke med ulovlig import og eksport.
Det gjorde at et rom fullt av folk ble drept?
Nei, at vi ble involvert. Jeg tror at drapene
hadde mer å gjøre med kokain for mange hundre tusen dollar
som ble ulovlig importert i ku-testikler.
-Hører du hva du sier nå? -Selvsagt gjør jeg det.
Hva nå, da? Er det folk som leter etter deg?
-Jeg vet ikke. Jeg tror ikke det. -Du tror ikke det?
Det føles ganske viktig å vite,
siden jeg står ved siden av deg. Jeg sover hos deg.
Du ba meg åpne meg for deg og si sannheten. Dette er sannheten.
Jeg ville ha sannheten.
Jeg forventet ikke å høre at kjæresten min befant seg midt i et massemord.
-Jeg gjorde det for oss. -Hvordan angår det oss?
-Hvordan tror du at du fikk igjen pengene? -Kristus-hackerne.
-Ok. -Kristus-hackerne fins ikke.
Selvsagt fins de ikke. Jeg måtte gjøre en gjentjeneste.
Gir du meg virkelig skylden for 15 menneskers død?
-Tror du virkelig jeg gir deg skylden? -Ser jeg ut som jeg vet hva jeg skal tro?
Ta den. Jeg går videre.
-Jeg kan ikke prate nå. -Ringte klapptelefonen?
Vet ikke. Jeg har ikke sett på den siden Miami.
Min ringte.
Hvordan?
-Vet ikke. Jeg tok den ikke. -Ikke ta den!
Kast den i havet. Bli kvitt den.
-Dr. Flores… -Hva er det? Hvor er du?
-Legevakten. -Hvorfor det? Er alt i orden?
Med meg, så. Jeg kjørte over Max ved et uhell.
KOMMUNEHUS
Hva i all verden er det?
-Stein, saks, papir? -Ja.
Den dumme håndleken Nicky og Morgan brukte for å avgjøre hvem som skulle ta ut søpla.
Vet du hvem som føler seg som søppel nå? En voksen kvinne som må leke en barnelek
med den lokale slimålen.
Det er bedre enn Toms forslag. Sjakk er ikke et sjansespill. Det er strategi.
Og misogyni. Si meg én kvinne som har tid til sjakk.
Alt dette er bare så ydmykende.
Jeg vet det. Jeg er også sur.
Men vi skylder oss selv å vise folk
at for oss handler dette ikke bare om makt.
Jo, det handler om makt.
Det handler alltid om makt når du aldri har hatt noen.
På din alder jobbet jeg i butikken.
Ikke fordi jeg ville det, men det var bare det alle gjorde.
Jeg hadde ikke luksusen det er å ta en mastergrad
eller å prøve ut lugg, slik som deg.
Så falt jeg for faren din, og det var vidunderlig,
til vi ville ha barn, og jeg fant ut at jeg ikke kunne få dem selv.
Vi adopterte broren din og var så glad i ham,
og så ble jeg plutselig gravid med Morgan. Et mirakel, det sa alle.
Åtte år senere kom du, enda et lite mirakel.
Men sannheten er at dere to ikke var planlagt.
Dere var gaver fra Gud, jeg måtte jo beholde dere.
Men dere var ikke planlagt. Jeg er glad i dere, men dere var ikke det.
-Dere var en feil. -Ja.
Så selv da kroppen min ga meg alt jeg ville ha, var det ikke på mine vilkår.
Faren din og jeg hadde det ikke bra sammen.
Vi skilte oss, og selv det var ikke det jeg ville.
Så da jeg skjønte at det ville komme en dag da besta ville være borte,
og det ikke ville være flere jeg måtte ta vare på,
så tenkte jeg: Hvorfor ikke strekke seg etter litt makt
før ungene må tørke meg i ræva på et sykehusværelse?
Tja, la oss forberede deg så du vinner den dumme leken, da.
Hallo?
Om det er noen her, skal jeg ikke skrike eller løpe min vei.
Jeg er ikke sånn. Så la oss bli ferdige med det.
FEM TAPTE ANROP
Jeg skal bli med, jeg ber deg bare om å si det pent.
-Nicky! -Morgan?
-Hva faen foregår? -Si det du. Jeg kan ikke se.
-Ikke jeg heller. -Skal vi dø? Hjelp! Noen må hjelpe oss.
-Det brenner! -Hjelp!
-Det brenner! -Hvorfor roper du det?
Jeg har lest at folk reagerer bedre på det,
for "hjelp" angår ikke dem direkte.
-Det er egoistisk. -Greit!
-Det brenner! -Det brenner!
-Kan dere holde kjeft?
-Yusuf? -Å, herregud.
Kødder du? Er det sånn jeg hører fra deg etter at du forsvant?
Jeg prøvde å ringe, men du svarte ikke, så dette er din feil.
Å, herregud.
Jeg visste det. Jeg visste at du lå med ham. Dette er jævlig ekkelt.
-Så ekkelt. -Ok.
Om du hadde tatt telefonen, ville jeg sagt takk.
Hvorfor ville du ha sagt takk?
Jeg fikk tilbake makten. Jeg ble forfremmet.
-Hvem forfremmet deg? For Ivan er død. -Hva faen prater dere to om?
Ivan hadde ikke noe makt, ok? Jeg gikk til sjefen hans.
Hvem er sjefen hans?
Italienerne. Til han prøvde å ta rotta på dem, så jeg fortalte dem om Miami.
-Jobbet Ivan for mafiaen? -Du fikk oss nesten drept!
Hvordan da?
-Hvordan? -Herregud.
At du var en liten sladrehank førte til en virkelig massakre, ok?
Italienerne drepte 15 mennesker. Din jævla sladrehank!
-Jeg er ingen sladrehank. -Jo, det er du. En sladrehank-tyster.
-Og en morder. -Jeg er ikke det.
-Det er du. -Hva prater du om?
-De sa bare Ivan og Andrei. -De løy, ok?
For jeg så et kartellmedlem bli skutt i øyet.
-Vet du hvordan det høres ut? -De skjøt alle der. Følg med!
Hva faen?
-Er begge her? -Ja, de er her.
-Skal du presentere oss, Yusuf? -Ja, dette er Nicky og Morgan.
Er det presentasjonen? Du må jobbe litt med den.
Vi har et spørsmål om Miami.
-Vi gjorde ikke noe galt. -Gjorde dere ikke noe galt?
Dere bidro til en avtale om 100 kilo kokain.
Vi fulgte med på de russiske idiotenes Miami-sirkus hele veien.
Bortsett fra fem minutter på do med sønnen til lederen av det brasilianske kartellet…
…og deg.
-Nicky? Hva prater de om? -Jeg vet ikke. Det var ingenting.
-Han hadde en personlig krise. -Hva slags krise krever en privat samtale?
Det høres mistenkelig ut, ok? Men det angikk ikke kartellet.
Jeg er prest, ok? Han kom til meg for åndelig hjelp.
Hva skal jeg gjøre med den?
Sikt på denne respekterte pastoren,
og om han ikke kommer med et tilfredsstillende svar
innen vi har talt ned fra ti, skyt ham.
-Vent, nei. Kan vi snakke om dette? -Ti.
Hva snakket du og Filipe om?
Livet hans. Det angikk ikke familien hans.
-Ni. -Skal han ta over for faren?
-Vet ikke. Vi snakket ikke om det. -Sju.
Jeg ville sagt det om dette hadde noe med dere eller faren å gjøre.
Jeg sverger ved Gud.
-Jeg er prest og sverger ved Gud. -Snakker han sant?
-Snakker du sant? -Fem.
Hvorfor skulle jeg ikke det?
-Fire, tre. -Hva faen? Skyt meg i hodet eller tro meg.
-Jeg vet ikke hva mer jeg kan si. -En.
Faen ta, skyt ham.
-Mener du det? -Skyt ham.
Jeg kan ikke.
Nei!
Jeg tror deg. Men om det var opp til oss, ville vi ladd pistolen for moro skyld.
Jeg skal på cruise i seks måneder med kjæresten min, ok?
Ikke bekymre dere for meg.
Tror ikke sjefen blir glad for å høre
at en sikkerhetsrisiko skal på cruise med en fremmed i seks måneder.
Du har ikke nevnt noe av dette for kjæresten din…
Tareq.
…Tareq, før dere bestilte cruiset?
Jeg håper du snakker sant. For ellers vil vi finne dere.
Det gjør vi alltid.
Dere vil høre fra oss før dere har lyst til det.
-Takk for at du ikke skjøt broren min. -Kødder du?
Han kidnappet oss, bandt oss, holdt en pistol mot hodet mitt
og fikk et rom fullt av folk drept.
-Ok! -Hva feiler det deg?
-Det var snilt. -Er det forholdet ditt til menn?
-Stans! -Å alltid la dem slippe unna?
-Ingen slipper unna. -Dette gir mening.
Det gir mening. Du slipper ikke unna.
Jeg slipper unna. Hold den fordømte kjeften din!
-Få meg løs nå! -Ikke gjør det.
Hei.
Du har satt meg i en umulig situasjon.
Jeg vet det. Jeg er lei for det.
-Hva skal vi gjøre? -Jeg vet ikke.
Vi er så tett på, Nick. Om halvannen måned kan et cruise få oss vekk i seks måneder…
Jeg kan ikke dra på cruiset.
Hva prater du om?
Jeg ble kidnappet i går.
-Jeg kan ikke dra på cruise. -Hva?
-Jeg kjenner ham, det var ikke hans skyld. -Dette klarer jeg ikke.
Det behøver du ikke. Det er ikke noe mer å gjøre nå.
Er alt i orden?
Ja, det går fint.
-Jeg syns du bør dra på cruiset. -Jeg drar ikke uten deg. Det er grusomt.
Nei. Du planla å dra med eller uten meg. Jeg syns fortsatt du bør dra.
Syns du jeg bør dra på cruise? Eller sier du at jeg må dra på cruise?
Jeg sier…
…at jeg syns at du bør dra på cruise.
Hva har du gjort?
Det jævlige er at jeg ikke vet nøyaktig hva jeg har gjort.
-Jeg syns ikke at jeg har gjort så mye. -Du har løyet.
Og det skumle er at det virker så lett for deg.
Jeg er lei for det.
Ja, jeg også.
Stein, saks, papir. Jeg vant! Stein, saks, papir. Ja!
Stein, saks, papir. Jeg vant!
Morgan, du har brukt stein fem ganger.
-Ja. -Du prøver ikke engang.
Stein, saks, papir. Jeg…
Nei, dette er latterlig. Jeg vil ikke gjøre det med ham.
Alt handler om å lure folk. Det er jeg ikke interessert i.
Det er liksom poenget med leken.
Det hjelpe alltid å vurdere motstanderens perspektiv.
-Takk for det, Kevin. -Kevin?
-Ja, pus? -Jeg ordner dette. Gå unna.
Det fine med blomster er at de fungerer om du vinner eller taper.
Velsigne deg, Annette. Takk for at du kom.
-Hvordan klarer du deg? -Det går bra.
-Morgan. -Hei.
-Vi må bare vente… -Se.
-Er Tom klar? -Nei. Jeg har snakket med Mr. Donaldson.
Han har bestemt seg for å gi seg.
Og med dette erklærer valgstyret at Linda Morelli er vår nye ordfører.
Jeg er…
Å, herregud!
Gratulerer! Ser du, den beste vinner alltid.
-Å, herregud. -Hva med en drink? Eller seks?
Eller seks.
Vennen min! Å, herregud.
Hei.
-Gratulerer, Linda. -Takk.
-Jeg ventet ikke å se deg her. -Måtte jo komme.
-Alt i orden? -Er glad på dine vegne.
Så snilt av deg. Natalie vil nok også ha en sånn klem.
Ok.
-Står vi hverandre så nær? Jeg vet ikke. -La oss bare gjøre det. Ok.
Å, hva er det?
Legen sa du ikke trengte å gå med den i hele dag.
Jeg prøver å komme i gang med å trene, og legene har ikke nakkesleng.
Herlighet. Neste kirke-retreat bør være et AA-møte.
Mitt eneste barn. Er den virkelig nødvendig?
-Ja. -Ok.
-Hvordan har du det? -Bedre.
Det gjør bare vondt når jeg beveger halsen.
Se på dere to.
Overlever man å kjøre over partneren sin, kan man overleve nesten alt.
-Ikke sant? -Skål for det, ja.
Da Max var liten, glemte faren ham i bærebagen på biltaket.
Han kjørte et halvt kvartal før han innså det.
-Herregud. -Vi savner faren din hver dag.
-Ikke sant? -Jo, det gjør vi.
Kan du bli med meg? Jeg trenger hjelp med noe der oppe.
-Ja, selvsagt. Beklager. Takk. -Ja.
Jøss.
Kan ikke tro at jeg aldri har vært her før.
Ikke jeg heller.
Jeg er så stolt av moren din. Hun har jobbet så hardt.
Og jeg er veldig glad for at jeg skal bli svigermoren din.
Ja, jeg er så glad.
Hør her.
Jeg vet at du ikke er forelsket i sønnen min mer.
Problemet er at han er veldig forelsket i deg.
Og jeg vil at du skal vite at om du vurderer å gå fra ham,
så vil ikke det skje.
Hva mener du?
Jeg forteller deg at du skal gifte deg med sønnen min.
Jeg glemte å spørre deg, hvordan var kirkeutflukten?
Jeg hørte at den ikke gikk som planlagt.
Max ville bli knust om det skjedde deg noe.
Man kunne gå så langt som til å si
at det at du er forlovet med sønnen min,
er den eneste grunnen til at dere kom tilbake.
-Hva gjør dere her? -Demp stemmen, for faen.
Vet ikke hva dere vil, men dette er feil tidspunkt. Hold familien min utenfor.
Vi ble invitert, din jævla idiot.
Åpne den.
Ja.
Jeg hørte at dere måtte slite for å få det tilbake til meg, og jeg tenkte:
"For en perfekt forlovelsesgave." Ikke sant?
Ja.
Velkommen til familien.
Jeg tar den.
Skål.
Der, ja.
-For stramt? -Ja, litt.
Du venner deg til det.
Sånn.
-Jeg trodde du jobbet som eiendomsmegler. -Jo da. Blant annet, selvfølgelig.
Se der.
Pass på det.
Det kan jo ikke havne i en ny grav.
Og om du kjører over sønnen min igjen, skal jeg selv drepe deg.
Skal vi gå?
Alle må smile.
-Morgan. -Jeg må snakke med deg.
Italienerne er her.
Det gir mening, for Annette er sjefen deres.
Hva prater du om?
Ivan og Andrei jobbet for italienerne. Italienerne jobber for Annette.
Det var for henne. Alt har vært for henne.
Alle sammen!
Ordføreren vår, Linda Morelli!
Takk. Det er utrolig hvor livet kan føre deg.
Jeg vet at bare halve byen stemte på meg,
men tro meg når jeg sier at jeg vil gjøre hele byen stolt.
Jeg vil takke datteren min, Natalie, som har vært ved min side hele veien.
Og Nicky og Morgan for alt dere gjør.
Og en spesiell takk til Annette Zofrea
som gjorde kveldens arrangement mulig.
Annette, du redder liv. Hun bringer meg lykke,
og jeg gleder meg til familiene våre snart skal samles offisielt.
Jeg tror vi er i helvete. Dette er helvete.
-Hei, skatt. -Hei.
To triple vodka soda. Hva vil du ha?
Ingenting. Hva skal vi gjøre?
Jeg glemte å stemme. For mye å gjøre. Glemte å stemme.
Mamma tapte nesten på grunn av meg.
Hun tapte ikke. Alt er bra. Gå og mor deg med Kev.
-Samme det. -Kev.
-Morgan. -Kan vi få fem minutter i fred?
Hold opp!
Dere avbryter meg alltid. Hold opp. Jeg snakker med søsteren min.
-Ikke gjør det, for faen. -Hva da?
Ikke gift deg med Max.
-Hva? -Herregud.
Kevin er så kjedelig, jeg får lyst til å dø.
Jeg tror du har drukket ganske mye.
Dø. Jeg drar hjem hver kveld, og han er bare der.
Sitter ved datamaskinen med sin ereksjonssvikt
og familierolleforstyrrelser og…
-Herlighet, Natalie. -Jeg vet det.
Men det kommer et punkt der det å være i en situasjon du ikke liker, gjør vondt.
Om jeg var deg, ville jeg kommet meg vekk mens jeg fortsatt kunne det.
Unnskyld meg.
Ikke for å være oversentimental,
men jeg syns dette øyeblikket bør feires. Gutten min?
-Gio, bilde? -Ja.
La oss samle oss i trappen.
Linda?
Du, her.
Gå litt nærmere. Greit.
For familien.
-For familien. -For familien.
Tre, to, en.
Tekst: S. Marum