-Nicky. -Vad?
Alla är döda.
-Jag vet. -Varför dödade de inte oss?
Det skiter jag i. Vi måste sticka härifrån.
-Det kan betyda nåt. Vi borde ringa nån. -Vem då? Polisen?
"Hej, det hände nåt galet här på hotellet.
Vi är de enda överlevande, men ställ absolut inga följdfrågor."
Jag hade en reaktiv tanke efter att ha bevittnat en massaker. Ursäkta.
Vi måste gå. Vi måste röra på oss.
-Se dig för! Det är blod överallt! -Jag vet.
Ni borde gå hem.
Okej.
De jobbar antagligen inte på hotellet.
Allvarligt talat, Morgan.
Varför tar det så lång tid?
Valresultatet borde varit klart för en halvtimme sen.
Det blev ingen jordskredsseger.
Och det säger mer om stadsinvånarna än om vår kampanj.
Susan Gopnik stoppade mig i affären.
Hon sa att hon hade röstat på mig. Jag såg att hon ljög.
Hennes mor greps för snatteri när vi gick i skolan.
Hon är en sociopat.
Natalie!
Ropade du?
Mixern väsnas så. Jag kan inte tänka.
-Jag förstår. -Varför är ni så tysta?
Ska vi prata om nåt medan vi väntar?
Jag är bara nervös för din skull.
Oro är knappast konstruktivt.
Ni åkte till Miami på ett kyrko-retreat och kommer tillbaka alldeles likbleka?
Det var snällt sagt, mamma.
Natalie! Hjärtat! Jag ber dig.
Om du älskar mig, gör smoothie nån annan gång!
-Varsågod. -Tack, hjärtat.
Ja.
Jag vill bara berätta hur mycket de senaste månaderna har betytt för mig.
Natalie, du har väglett mig genom valkampanjen
med en värdighet och mognad som överstiger din ålder.
Och att se er två…
…hitta tillbaka till varandra…
Jag vill säga att oavsett vad som händer i dag,
så kommer vår familj alltid att vara min ledstjärna.
-Det är ett okänt nummer. -Svara!
Linda Morelli.
Okej.
Jaha.
Jag förstår. Tack.
Vad?
Vi förlorade, eller hur?
Det blev oavgjort.
Oavgjort?
-Ja… -Vad?
Nej, misstro inte dig själv. Vi har gjort allt vi kunde.
Vad händer nu? Vad gör vi?
Enligt stadsfullmäktige avgörs det nu genom slumpspel.
-Nej! Herregud! -Älskade Natalie.
-Sluta. -Ska det avgöras genom att dra strån?
-Mamma! Nej! -Hjärtat.
Herregud, det här är galet!
Jag har kollat nyheterna i tre dagar utan att se nåt.
Ett rum fullt med folk dödas, men ingen pratar om det.
-Det har såklart mörkats. -Ja, det vet jag.
Jag känner på mig att de tänker leta upp oss.
Vi blev intvingade i det här.
Två redbara medborgare är nog inte värt besväret för dem.
-Precis. -De kunde ha dödat oss. De lät oss gå.
Det är vad jag väljer att tro.
-Vad är alternativet? -De dödar oss en annan gång.
Det var upplyftande. Toppen.
Det är över. Det blev oavgjort.
Hur är det ens möjligt?
Det är den jävla Susan Gopniks fel.
-Hej. -Hej.
Jag stör väl inte ditt utbyte med Gud?
Jag tror faktiskt att han är glad att jag lämnar kyrkan.
Är det officiellt?
Ja. Det var ett gemensamt beslut.
-Oj. -Det är fint att se dig.
Ja.
-Jag tror… -Får jag börja?
Jag är skyldig dig ett tack.
Jag vet inte vilka ungdomarna var,
men de fick tillbaka det mesta av pengarna.
Vilka menar du?
Söndagsskolans hackerungar som hittade Tegan.
-Kristi hackare, eller vad de hette. -Just det.
Jag struntar i hur de bar sig åt,
men de återställde min tro på generation Alfa.
Vad bra att jag kunde hjälpa till.
Du hjälpte mig trots att jag gav dig skulden. Det var inte ditt fel.
Jag vill att vi börjar om.
Nu är vi öppna med allt. Inga fler hemligheter.
-Jag har nåt jag vill berätta. -Javisst. Jag är här.
Berätta vad du vill.
Vi tar en promenad.
Okej?
-Ja. -Okej.
Ska vi ha fest? Tre flaskor whisky?
Vi borde ha åkt till Costco.
Jag sa inget om dina godisflingor och små juicepaket.
Är jag ihop med en sexåring?
Jag dricker juicen efter gymmet, och du äter också flingorna.
Du har varit en sån surkärring på sistone.
Nej, det är lugnt. Jag fixar det här.
OKÄNT NUMMER
Helvete, Max!
Morgan!
Herregud. Helvete.
-Förlåt. Är du okej? -Du körde på mig!
Det var inte meningen. Behöver du ambulans?
-Nej. Jag sitter fast. Dra fram mig. -Räck mig dina händer.
-Dra. -Sparka till lite.
-Dra. -Okej.
-Aj. -Herregud.
-Chassit står på mig. -Står chassit på dig?
Ja, rakt ovanpå lårmuskeln.
-Jag måste be om hjälp. -Nej för fan!
-Vad är det? -Det här är så pinsamt.
-Herregud. -Folk kliver ur bilarna!
-Han är okej. Gå härifrån, snälla. -Säg åt dem att gå.
Jag är så arg på dig att jag får huvudvärk.
Allvarligt? Filmar ni?
Han hade gömt halsbandet i skåpet och lämnade nyckeln i låset.
Jag vet inte. Jag kan inget om olagliga import- och exportverksamheter.
-Ledde det till att folk blev mördade? -Nej, det var så vi blev inblandade…
Morden handlade om kokain för hundratusentals dollar
som skulle importeras olagligt i tjur-testiklar.
-Hör du hur det låter? -Ja, det är klart.
Men vad händer nu? Letar folk efter dig?
Jag vet inte.
-Det tror jag inte. -Du tror inte det?
Det kan vara bra att känna till,
med tanke på att jag går här bredvid dig och sover i ditt hus.
Du ville att vi skulle vara ärliga med varandra. Det här är sanningen.
Jag vill höra sanningen.
Men jag väntade mig inte att min kille var inblandad i ett massmord.
-Jag gjorde det för vår skull. -Hur då?
Hur tror du att du fick tillbaka pengarna?
Kristi hackare.
-Okej. -Det finns inga som heter så.
Nej, det finns inte några som heter "Kristi hackare".
Jag fick göra en tjänst för en gentjänst.
Ger du mig ansvaret för 15 mördade personer?
Tror du på allvar att jag ger dig ansvaret?
Hur ska jag veta vad jag ska tro?
Svara du. Jag går i förväg.
-Jag kan inte prata. -Ringde nån din vikbara mobil?
Jag har inte kollat på den sen Miami.
Min ringde precis.
Hur är det möjligt?
-Jag vet inte. Jag svarade inte. -Bra!
Släng den i havet. Gör dig av med den.
Dr Flores…
Vad är det? Var är du?
-Jag är på akuten. -Varför? Är du okej?
Ja, jag mår bra. Jag körde över Max av misstag.
GLENVIEW STADSHUS
Vad är det ens?
-Sten, sax och påse? -Ja.
Det är den där leken som Nicky och Morgan gjorde
för att avgöra vem som slapp ta ut soporna.
Gissa vem som känner sig som en sopa?
Jag är en vuxen kvinna som måste vinna i en barnlek
med bygdens största gubbslem.
Det är bättre än Toms förslag.
Schack är inte ett slumpspel. Det handlar om strategi.
Det här är kvinnofientligt. Nämn en kvinna som har tid att spela schack.
Allt som rör det här är förnedrande
Jag vet. Jag är också förbannad.
Men vi måste bevisa för folk
att till skillnad mot Tom, handlar det inte om makt.
Jo, det gör det, Natalie.
Det handlar om makt när man aldrig har haft nån själv.
När jag var i din ålder jobbade jag i butiken.
Inte för att jag ville det, det var bara så man gjorde.
Jag hade ingen möjlighet att läsa en magisterutbildning,
eller prova att ha lugg som du, hjärtat.
Sedan blev jag kär i din far.
Vi hade det underbart ända tills vi ville skaffa barn
och jag upptäckte att jag inte kunde få barn.
Vi adopterade din bror och vi älskade honom jättemycket.
Sen blev jag plötsligt gravid med Morgan.
Alla kallade det för ett mirakel.
Åtta år senare kom du, och var ännu ett litet mirakel.
Men faktum är att ni båda inte var planerade.
Ni var gåvor från Gud, så naturligtvis behöll jag er.
Ni var inte planerade. Jag älskar er, men ni var inte planerade.
-Ni var ett misstag. -Jaha.
Så till och med när min kropp till slut gav mig vad jag önskat mig
var det inte på mina villkor.
Och det fungerade inte mellan mig och din far.
Vi skilde oss, och det var inte heller vad jag ville.
Så när jag visste att dagen var inne att er mormor snart skulle dö,
och det inte fanns nån annan jag behövde ta hand om…
Då tänkte jag att jag kunde…
…sträcka mig efter lite makt,
innan ni måste torka mig i häcken på sjukhuset.
Då så…
Nu hjälper vi dig att vinna den där idiotiska leken.
Hallå?
Om det är nån här tänker jag inte skrika. Jag tänker inte springa.
Det är inte min grej. Låt oss få det här överstökat.
FEM MISSADE SAMTAL
Jag går vart du vill, säger jag. Men säg det på ett snällt vis.
-Nicky! -Morgan?
-Vad fan är det som händer? -Jag har ingen aning. Jag ser inget!
Inte jag heller.
Ska vi dö? Hjälp oss!
-Det brinner! -Hjälp!
-Det brinner! -Varför säger du: "Det brinner"?
Folk reagerar mer på det än på "hjälp" eftersom det inte gäller dem.
-Det är själviskt. -Okej!
-Det brinner! -Det brinner!
-Håll käften båda två!
-Yusuf? -Herregud.
-Vad fan, skämtar du? -Herregud.
Är det så du tar kontakt efter att du försvann?
Jag försökte ringa, men ni svarade inte. Det är ert fel.
-Herregud. -Jag visste det.
Jag visste att ni legat med varann. Vad äckligt!
-Jätteäckligt. -Okej.
Om du hade svarat, hade jag tackat dig.
Varför skulle du ha tackat mig?
Jag tog tillbaka min makt. Jag blev befordrad.
Vem gav dig en befordran? Ivan är död.
Vad pratar ni om?
Ivan hade ingen makt, okej? Jag gick till hans chef.
-Vem är hans chef? -Italienarna.
Men han försökte lura dem… Jag berättade om planerna i Miami.
-Jobbade Ivan för maffian? -Vi kunde ha dött, för fan!
Hur då?
-Hur? -Herregud.
Du skvallrade för chefen och det ledde bokstavligen till en massaker.
Italienarna sköt ihjäl 15 personer. Du är en jävla skvallerbytta!
Jag är ingen skvallerbytta!
Jo, det är du. Du är en skvallerbytta-bingbång.
-Och en mördare. -Det är jag inte.
-Jo. -Vad pratar du om?
-De sa att de bara dödade Ivan och Andrei. -Då ljög de för dig.
Jag såg en kartellmedlem få en kula rakt i ögat.
-Vet du hur det låter? -De pepprade hela rummet. Vakna!
Vad fan.
Är båda här?
Ja, de är här.
Ska du inte presentera oss, Yusuf?
Det här är Nicky och Morgan.
Var det allt? Ärligt talat, det där får du jobba på.
Vi har en fråga om Miami.
-Vi gjorde… Vi gjorde inget fel. -Gjorde ni inget fel?
Ni hjälpte till att förhandla om 100 kilo kokain.
Vi hade stenkoll på den ryska klantens Miami-cirkus.
Förutom under fem minuter på toa med den brasilianska kartelledarens son…
…och dig.
Nicky. Nicky?
-Vad pratar de om? -Jag vet inte. Det var inget.
Han hade en personlig kris.
Vad var det för kris som krävde ett privat möte?
Jag vet att det låter misstänkt, men det har inget med kartellen att göra.
Jag är präst, okej. Han kom till mig för andlig hjälp.
Vad ska jag göra med den här?
Rikta den mot den högvördige prästen.
Om han inte besvarar våra frågor innan vi räknat till tio,
så skjuter du honom.
-Nej. Kan vi inte diskutera det här? -Tio…
Vad pratade du och Filipe om?
Det var privat. Det gällde inte hans familj.
-Nio. -Tar han över efter sin far?
-Ingen aning. Vi pratade inte om det. -Sju.
Jag hade berättat om det hade nåt att göra med er, hans far,
eller nåt av det här.
Jag svär vid Gud.
-Jag är en präst som svär vid Gud. -Talar han sanning?
-Talar du sanning? -Fem.
Varför skulle jag inte göra det?
-Fyra. Tre. -Vad fan?
Skjut mig om ni inte tror mig.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Ett.
-Äh, vad fan. Skjut honom. -Allvarligt?
Skjut honom.
Jag kan inte.
Nej!
Okej, jag tror dig.
Om det varit upp till oss hade vi laddat pistolen för skojs skull.
Jag ska åka på kryssning i sex månader med min pojkvän, okej?
Ni behöver inte oroa er för mig.
Vår chef lär inte gilla att en riskfaktor som du
tänker hoppa på ett kryssningsfartyg med en främling i sex månader.
Du har väl inte nämnt nåt till din lilla pojkvän…
Tareq.
…Tareq, innan du bokade kryssningen?
Det är bäst att du talar sanning. För om du inte gör det…
…så hittar vi dig.
Det gör vi alltid.
Ni kommer att höra från oss tidigare än ni önskar.
Tack för att du inte sköt min bror.
Skämtar du?
Han kidnappade oss. Han band fast oss, riktade en pistol mot mitt huvud
och såg till att ett rum fullt av folk slaktades.
-Okej! -Vad är det för fel på dig?
-Jag tyckte att det var snällt. -Är du så här mot män?
-Sluta! -Släpper du dem alltid fria?
-Alla sitter fast. -Det förklarar allt.
-Det är logiskt. -Du är fast i fällan.
Nej, inte jag. Håll käften, för fan!
-Släpp mig fri! -Gör det inte.
Hej.
Du har försatt mig i en omöjlig situation.
Jag vet. Jag är ledsen.
Vad ska vi göra?
Jag vet inte.
Nick, vi är så jäkla nära.
Om sex veckor ska vi på kryssning, och sen är vi borta i sex månader…
Jag kan inte åka på kryssning.
Vad pratar du om?
Jag blev kidnappad i går och nu kan jag inte längre åka.
-Vad? -Jag känner killen. Det var inte hans fel.
-Ursäkta. Jag klarar inte av det här. -Det behöver du inte.
Det finns inget att göra. Det går inte att göra nåt längre.
Mår du bra?
Ja, jag mår bra.
Jag tycker att du ska åka på kryssningen.
Jag åker inte utan dig. Det är elakt.
Det är det inte. Du hade ändå tänkt åka.
Jag tycker att du ska åka.
Tycker du att jag ska åka?
Eller säger du åt mig att åka?
Jag säger åt dig…
…att jag tycker att du ska åka på kryssningen.
Vad har du gjort?
Det sjuka är att jag faktiskt inte vet vad jag har gjort.
Jag har inte gjort så mycket.
Du har ljugit.
Och det läskiga är att du gör det så lätt.
Jag är ledsen.
Ja, jag med.
Sten, sax och påse. Jag vann!
Sten, sax och påse. Ja!
Sten, sax och påse. Jag vann!
Du har valt sten fem gånger i rad.
-Ja. -Du försöker inte ens.
Sten, sax, påse. Jag…
Det här är löjligt. Jag vill inte göra det här med honom.
Det handlar om att lura folk. Det intresserar mig inte.
Det är det spelet går ut på.
Det hjälper att tänka på motståndarens perspektiv, mrs Morelli.
Tack för det, Kevin.
Kevin?
-Ja, älskling? -Jag fixar det här. Backa.
Det bästa med blommor är att de funkar både om man vinner och förlorar.
Annette, tack för att du kom.
-Hur mår du? -Jag mår bra.
-Hej, Morgan. -Hej.
-Vi väntar bara på… -Hörni.
Är Tom redo?
Nej, det är han inte.
Jag pratade just med mr Donaldson, som har valt att dra sig ur.
I och med Toms medgivande
utnämns Linda Morelli till vår nya borgmästare.
Jag är…
Herregud!
Gratulerar!
Ja, Linda. Den bästa personen vinner alltid.
-Herregud. -Ska vi ta en drink? Eller sex?
Sex drinkar.
Hjärtat!
Herregud.
Hej.
-Grattis, Linda. -Tack.
-Vad gör du här? -Det här vill jag inte missa.
-Är allt okej? -Jag är så glad för din skull.
Vad snällt av dig, gubben.
Natalie skulle nog också uppskatta en sån kram.
Okej.
-Är vi nära på det viset? Jag vet inte. -Vi får prova.
Oj, vad är det där?
Läkaren sa att du inte måste ha på dig den hela dagen.
Jag vill tillbaka till gymmet, och läkaren har ingen whiplashskada, så…
Herregud. Nästa kyrko-retreat borde vara ett AA-möte.
Mitt kära enda barn.
Är kragen verkligen nödvändig?
-Ja. -Okej.
-Hur mår du? -Jag mår bättre.
Det gör bara ont när jag rör på nacken.
Titta på er två.
Om man klarar av att köra över en partner klarar man nästan vad som helst.
-Eller hur? -Skål för det.
När Max var bebis glömde hans pappa honom i bilbarnstolen på biltaket.
Han körde halvvägs nerför gatan innan han kom på det.
-Herregud. -Vi saknar pappa varje dag.
-Eller hur, älskling? -Ja.
Kan jag låna dig en stund? Jag behöver hjälp med nåt där uppe.
Ja, absolut. Tack.
Oj.
-Tänk att jag aldrig varit här förut. -Ja, visst är det otroligt.
Jag är så stolt över din mamma.
Hon har jobbat så hårt.
Och jag är väldigt glad över att vi ska bli en familj.
Ja, jag är jättelycklig.
Hördu…
Jag vet att du inte är kär i min son längre.
Problemet är att han är väldigt kär i dig.
Och jag vill tala om för dig att om du funderar på att lämna honom,
så kommer det inte att hända.
Ursäkta?
Jag säger…
…att du kommer att gifta dig med min son.
Förresten, jag glömde att fråga hur det var på er kyrkoresa.
Den gick tydligen inte som planerat.
Max skulle bli helt förkrossad om nåt skulle hända dig.
Man skulle till och med kunna säga…
…att din förlovning med min son
är enda anledningen till att ni kom hem över huvud taget.
-Vad fan gör ni här? -Sänk rösten.
Jag vet inte vad ni vill, men det passar inte nu.
Låt min familj vara ifred.
Vi är inbjudna, din jävla idiot.
Öppna den.
Just det.
Ni fick tydligen kämpa ordentligt för att jag skulle få tillbaka det.
"Vilken perfekt förlovningspresent." Eller hur?
Ja.
Välkommen till familjen.
Den tar jag.
Salute.
Ställ dig här.
-Sitter det för tajt? -Ja, lite grann.
Du vänjer dig.
Så där.
Jag trodde att du jobbade med fastigheter.
Det gör jag. Bland annat.
Titta på dig.
Ta väl hand om det.
Vi vill inte att det hamnar i nån annan grav.
Om du kör över min son igen kommer jag att döda dig på egen hand.
Ska vi gå tillbaka?
Le stort.
-Jag måste prata med dig. -Italienarna är här.
Det låter logiskt, eftersom Annette är deras chef.
Vad pratar du om?
Ivan och Andrei jobbar för italienarna. Italienarna jobbar för Annette.
Det här var till henne.
Allt har varit för hennes skull.
Hallå, allihop!
Här är vår borgmästare, Linda Morelli!
Tack, allihopa. Det är fantastiskt vart livet kan leda en.
Jag vet att bara hälften av stans invånare har röstat på mig,
men jag lovar att arbeta för att göra hela staden stolt.
Jag vill tacka min dotter Natalie,
som har stått vid min sida hela tiden.
Nicky och Morgan, tack för allt ni gör.
Och jag vill särskilt tacka Annette Zofrea
som anordnade kvällens event.
Annette, du är en räddare i nöden.
Hon är min lyckobringare,
och jag ser verkligen fram emot att våra familjer snart ska förenas.
Vi är i helvetet. Det här är helvetet.
-Hej, älskling. -Hej.
Två extra starka vodka soda. Vad vill du ha?
Jag vill inte ha nåt. Vad ska vi göra?
Jag glömde att rösta.
Jag hade för mycket att göra. Mamma kunde ha förlorat på grund av mig.
Men det gjorde hon inte. Gå och festa med Kev.
Kev…
Morgan.
-Natalie, vi behöver bara fem minuter… -Sluta!
Ni avbryter mig alltid. Lägg av. Jag pratar med min syster.
Morgan, gör det inte, för fan.
-Vad menar du? -Gift dig inte med Max. Gör det inte.
-Ursäkta? -Herregud.
Kevin är så jävla tråkig att jag vill dö.
Du har druckit lite för mycket.
Jag vill dö. Jag går hem varje kväll och han är där jämt.
Han sitter vid sin dator
med sina erektionsproblem och sina familjesvårigheter…
-Herregud, Natalie. -Jag vet.
Men i en situation man inte gillar når man till sist en punkt
där det gör ont.
Om jag vore du…
Stick medan du kan, för fan.
Ursäkta.
Jag vill inte låta för sentimental,
men det här är ett ögonblick som bör firas. Min son?
-Gio, kan du ta ett foto? -Ja.
Vi ställer oss här vid trappan.
Linda?
Ni kan stå här.
Träng ihop er lite till.
Okej.
Leve familjen.
-Leve familjen. -Leve familjen.
Tre, två, ett.