Hollywood měří úspěch tržbami a Cenami Akademie.
Jak měříte úspěch vy?
Jasně, trháky nemáte a ještě jste...
Nevím, co na to říct. Oscara nemám.
Jak měříte úspěch vy?
Hodnotou díla.
Akce!
V roce 1998 jsem byl už zase v útlumu.
Stál jsem mimo americký filmový průmysl, abych tak řekl.
NA NATÁČENÍ
Poslední film, kterému se dostalo nějakého uznání
a vydělal aspoň nějaké peníze, byl Casino.
Jo, ještě ho párkrát kopni.
Nic mi nenabízeli
a já měl pár vysněných projektů.
S Martym jsme za sebou měli Počítání mrtvých.
Marty chtěl tehdy točit filmy s větším a větším rozpočtem.
Vnímal sám sebe jako malíře fresek,
chtěl větší a větší plátna.
Potřeboval jsem ale peníze.
Abych získal financování, potřeboval jsem zachránce.
A tehdy se objevil Mike Ovitz.
Rozjel novou společnost, přišel za mnou a řekl:
„Máme mladého herce, Lea DiCapria. Měl bys ho poznat.“
Znal jsem ho skrz Boba De Nira.
HEREC
Řekl jsem mu: „Toho sleduj. Je zajímavý.“
- Leonardo, tady, prosím! - Leonardo!
Jak si připadáte jako takový sex symbol?
Vážně jsem sex symbol?
Na nejlepšího herce ve vedlejší roli jsou nominovaní:
Leonardo DiCaprio, Co žere Gilberta Grapea.
PRVNÍ OSCAROVÁ NOMINACE V 19 LETECH
Který Martyho film jste viděl první?
Natočil jsem Dospívání po americku s Robertem De Nirem
a rozhodl jsem se zhlédnout Martyho celý filmový katalog.
Především snímky s De Nirem.
Válel jsem se na gauči a pouštěl si videokazety...
Věř mi, Jerry, jsem fakt dobrej. Jsem bomba.
Ty filmy mě v mládí silně zasáhly.
A pak po Titanicu
už jsem nebyl ten herec z víceméně nezávislých filmů.
Najednou jsem mohl financovat vlastní projekty.
Ptali se mě, co chci dělat.
Řekl jsem: „Chci pracovat s Martinem Scorsesem. Co má?“
5. METODICKÝ REŽISÉR
Dali jsme Lea a Martyho dohromady.
S Martym jsem se viděl už dřív, ale jen letmo.
Toto byla oficiální schůzka.
Říkal, že už dlouho chce natočit Gangy New Yorku.
Řekl jsem: „Vyřiďte mu, že do toho jdu.
Nemusím ani vidět scénář. Natočíme to.“
NEWYORSKÉ GANGY
- Kdy jste tu knihu objevil? - 1. ledna 1970.
Ještě před natočením Špinavých ulic.
Po dokončení Zuřícího býka jsem sháněl finance
a skoro to vyšlo, ale ne úplně. Bylo to příliš nákladné.
Chtěl ten film natočit odedávna.
Je to příběh o tom, jak to všechno začalo.
Fascinovaly mě dějiny města
a vyprávění o ganzích.
Otec mi vyprávěl o 40 loupežnících.
Společnost v podstatě vznikala na ulicích.
Zejména ve Five Points,
což bylo tehdy v 50. letech 19. století označováno za nejhorší slum na světě.
Chtěl jsem vytvořit ten svět,
který žádný film dosud neukázal.
Doma se o tomhle světě neustále vyprávělo.
ÚVODNÍ ŘEČ NA PLACE
Vždy mi to přišlo jako skvělý námět,
tak jsem to studoval dál a dál.
Nebylo to ani tak město, jako stát ve válce.
Na můj povel...
podle starých zákonů boje...
Na setkání s Danielem jsem si přinesl obrázky z té doby.
Otevřel jsem knihu a Řezník Bill
vypadal úplně jako on. Řekl jsem mu: „Podívej na to.
To nemůžeš odmítnout.
Chybí ti jen ten knír. Je to klasika.“
Tu historickou postavu vnímala tamní komunita jako skutečného hrdinu.
„Řezník“ Bill Poole žil ve Five Points
a neustále bojoval se všemi Iry, na které narazil.
...kdo ovládne Five Points.
My místní, řádní rodáci této skvělé země?
Nebo hordy cizáků, již ji znesvěcují?
Ten příběh se ukázal jako téměř prorocký
vzhledem k dnešní absurdní myšlence nativismu.
Ty zasraná irská kurvo, ke komu patříš?
V týhle zemi se mluví anglicky. Ke komu patříš? Vidíš ten nůž?
Tímhle nožem tě naučím mluvit anglicky.
Pocházím z rodu imigrantů.
Dozvídal jsem se víc a víc o...
přivítání, kterého se imigrantům dostávalo...
Vrať se do Irska, ty křupane.
...Iry počínaje.
Irové se s tím dokázali vyrovnat.
Zvládli to, ale museli se bránit.
Bojovali proti členům klanů Know Nothing a Wide Awakes.
Ti byli něco jako dnešní Proud Boys.
Irové si své místo museli vybojovat.
Buřič arcibiskup Hughes prohlásil: „Podpálíte-li jediný katolický kostel,
podpálíme ty protestantské.“ Museli se bránit.
Bojovali u cihlové zdi mezi Mulberry a Mott.
ŠPINAVÉ ULICE
Jako malí jsme vysedávali na jejich hrobech.
Bylo to pro nás pradávné.
Vypadá to jako New York. Je to skvělé.
Bylo to takové sci-fi naruby.
- To je Five Points. - To je ono. Five Points.
Celé centrum New Yorku jsme chtěli vytvořit ve studiu Cinecittà,
protože tam vznikaly Felliniho a Pasoliniho filmy.
Moc to pro mě znamenalo. Vzpomínám si, že mě navštívil George Lucas.
Řekl: „Takový film už nikdy nikdo nenatočí.
Podobné dekorace už nikdy nikdo nevybuduje.“
Šlo o multimiliónový epos,
pro který vytvořili New York z přelomu století.
Dolehne na vás ten pocit: „Pane jo.
Pozor na to, co si přeješ. Na člověka z toho jde strach.“
Tady jsou játra.
Ledviny.
Srdce.
Daniel a Marty už spolu pracovali dřív.
Vzpomínám si, jak jsem přišel první den na plac
a oni probírali, jak bourat maso.
Daniel si pozval skutečného řezníka a věnovali tomu pěkných pár hodin.
Zatímco tam celý štáb seděl,
řešili rozdíly mezi kotletou a panenkou.
Smrtící rána.
Hlavní tepna. Smrtící rána.
Zkus si to.
Takhle hlubokou spolupráci herce s režisérem
jsem v takovém rozsahu do té doby ještě nepoznal.
Martin pátrá. A pokud se chcete vydat dál,
vždy vás povzbudí, abyste šli dál.
Srší nadšením a člověka pobízí,
aby zašel co nejdál.
Jejda!
Nezlomil sis tehdy nos?
Jo.
Měl jsem tvář celou zakrvácenou
a ani nebylo poznat, že je z většiny pravá.
Přišel jsem s tím já. Mohl jsem si za to sám.
Asi jsem za to tvrdě zaplatil.
Tak co to bude? Žebírko, nebo kotleta? Panenka, nebo kližka?
- Játra! - Slezina!
Byl jsem tím projektem tolik let posedlý,
že jsem do něj dal všechno.
A to znamenalo konfrontaci s Harveym Weinsteinem.
PRODUCENT
Harvey byl obchodník a gauner. Žádný umělec.
Chtěl se ale mezi umělce vetřít
a tohle byla jeho možnost.
Marty je ale filmu natolik oddaný,
že dokáže se všemi těmi nepříjemnými producenty spolupracovat.
To je ohromný talent.
Bez těchto financí totiž takový velký film nenatočíte.
Miloval film
a chtěl natočit spektákl jako z 50. a 60. let
ve stylu Davida Leana nebo Metzgera.
Já do jisté míry taky, ale po svém.
A odejde ze záběru.
Chtěl jsem natočit něco, co bude maximálně autentické
podle toho, co vím,
a podle toho, co jsem si za ty roku nastudoval.
On také potřeboval úspěšný film.
Nejvíc mu vadily klobouky. Chtěl se jich zbavit.
Říkal jsem mu: „Klobouky tehdy nosili úplně všichni.
Co ode mě chceš? Nosili je všichni.“
Jen ti chci vidět do tváře, hochu.
Nic ve zlém.
Současně nechtěl diváky odradit něčím,
co působí nezvykle.
- Nebo není krásné? - Jo. Přesně.
Ve filmu je krásný muž, krásné ženy.
Chcete, aby je diváci viděli.
Musíte s tím pracovat. Film natáčíte společně.
A oni navíc drží kasu.
Je to smlouvání.
Buď to bude tak, nebo film nenatočíte.
Člověk se v tomhle oboru dostává
do světa konfliktu a kompromisu.
Vždy bude existovat rozpor mezi penězi, které drží moc,
a tvůrčími pracovníky,
kteří za ty peníze chtějí vyprávět příběhy.
Točil jsem jistým způsobem,
podle svých připravených kreseb, takže jsem byl pomalejší.
Harvey se kvůli tomu vztekal.
Říkal: „Prodražuje se to.“
A studiu se za něco nechtělo platit.
Musel jsem se plně soustředit na to, co nejdůležitějšího chci natočit,
abych měl pod kontrolou zbytek produkce.
Byl to hrozný tlak.
Martin je ale rváč.
Zůstane na nohou jako poslední.
Bojoval jsem za to, co jsem potřeboval, ale měl jsem slabinu.
Pořád jsem upravoval scénář.
Dodnes není hotový.
Kolem scénáře bylo hodně debat.
Skutečně se neustále vyvíjel.
Občas jsme ho upravovali za běhu.
Což pak znamenalo...
Chodili za mnou lidé a ptali se, co dělám.
Kolem filmu se motala řada scenáristů.
Patřil k nim i špión... z Weinsteinova tábora.
A ten špehoval.
Hlásil všechny naše přehmaty a podobně a...
Martin to nakonec nevydržel a vyhodil mu stůl oknem.
Pokud si vzpomínám, bylo to z třetího podlaží.
Vešel jsem tam, viděl ty stoly,
jeden jsem popadl a převrátil ho.
A pak mi...
Producent, co tam byl se mnou, mi řekl: „To není jeho stůl.“
Bylo to tam napjaté. Všichni jsme byli...
Bylo to náročné.
Dlouho očekávaný epos Martina Scorseseho
Gangy New Yorku má premiéru po celé zemi.
- Dobrý večer. - Dobrý.
Hodně jsem přetáhl rozpočet, takže mi šlo o hodně.
Do propagace jsem proto dával všechno.
Marty ve skutečnosti přišel kvůli tomu,
aby z těch peněz dostal zpátky aspoň něco.
Už ani nevím, jak filmy propagovat.
Asi pomáhá jít do televize a mluvit o filmu,
ukázat, že jste přívětivý.
Jo.
Premiéra Gangů New Yorku příští týden. Přivítejte Martina Scorseseho.
Naštěstí měl úspěch.
Z hlediska tržeb to byl trhák.
A kritici z něj byli nadšení.
ODVÁŽNÁ, MIMOŘÁDNÁ VIZE. ÚCHVATNÉ!
Gangy ale byly něco... Byla to posedlost.
I kdybych je dodělal,
nikdy nebudou dodělané. Nikdy. Pořád nejsou.
Vidím to tak, že...
Film jsem dokončil, jak to jen za těch okolností šlo.
Můžu ho nechat být, zhluboka se nadechnout.
Nakonec jsem to dokázal.
V té fázi života
jsem totiž nalezl určitou stabilitu, a to v Helen.
Helen mě kontaktovala, ještě než jsme se setkali.
Dala mi tuhle... poslala mi tuhle knihu, modlitební knihu.
Je v ní dopis.
Neznal jsem ji. Byl jsem její fanoušek. Byl jsem z toho nadšený.
Rok nato jsme se setkali.
A rok poté jsme se setkali ještě víc.
Poznal jsem ji při její práci na knize
o velkém britském režisérovi Michaelu Powellovi.
Helen jsem znal už jako redaktorku v Random House.
Patřila k jejich nejlepším redaktorkám.
...mladý básník, který žije ve společnosti,
kterou zcela ovládly peníze a technologie.
ZÁBĚRY Z DOKUMENTU O JULESU VERNEOVI
Helen je z úplně jiného světa, než je ten, kde vyrůstal Marty.
Její praprapradědeček podepsal Deklaraci nezávislosti.
To je její svět.
Bylo to pohádkové spojení dvou odlišných světů.
- Hodná holka. - Hitchcockovský záběr.
Narodila se nám Francesca.
16. listopadu 1999.
Narodila se předčasně o nějakých pět týdnů.
- Pane jo. - Jo.
Málem jsme přišli o obě dvě...
ve čtyři v noci.
Měla mě, když jí bylo asi 52.
Bylo to hodně těžké těhotenství.
Tak jsem byla tak trochu...
Říkali mi zázračné miminko.
Velká holka.
Velká, mrzutá holka.
Všechno se změnilo.
Táta stál vždycky při mně.
Když jsem byla malá, četl mi nejrůznější knížky.
Četl mi Bibli.
Každý večer jsme četli víc a víc.
Když byl mladší, býval asi hodně impulzivní.
Snažil se najít svoji cestu a s mámou ji asi i našel,
i když mu to chvilku trvalo.
Po očistci s Gangy New Yorku
jsem chtěl točit dál.
Chtěl jsem natočit něco svým způsobem velkolepého.
Startujte!
A tehdy mi do klína spadl scénář Letce.
„PEKELNÍ ANDĚLÉ“ PRVNÍ ROK
Leo četl knihu o Howardu Hughesovi. Měli jsme skvělý scénář.
Byl o filmařině a letectví
a jeho milostném příběhu s Katharine Hepburn.
Říkal jsem si: „Páni, Hollywood 20. a 30. let.“
Letecké scény, akční natáčení.
Krucinál!
Letec byl film,
který jsem prostě mohl jen odrežírovat,
ale bylo tam hodně mých oblíbených prvků, se kterými jsem se dokázal ztotožnit.
Proč sakra působí tak pomale? Takhle to tam nevypadalo.
Vypadají jako zatracený modýlky.
Bylo poznat, že Marty má
k postavě Howarda Hughese náklonnost.
Krucinál.
Plně chápal...
HEREČKA
...rozsah jeho ambic.
- Neříkej, že to nejde. - Gyroskopické síly jsou moc silné.
Výkruty ta letadla nezvládnou.
Sakra, je to vyvrcholení filmu, Franku. Zařiď to.
Když otevřel scénář
a Howard v něm režíruje film Pekelní andělé
a stojí tam „třetí rok“, asi si řekl: „To je chlap podle mého gusta.“
„PEKELNÍ ANDĚLÉ“ TŘETÍ ROK
Pracoval, dokud nebylo všechno dokonalé.
Howard Hughes teď stříhá nějakých 25 mil filmového pásu.
Je stejně posedlý jako Howard Hughes. Marty je nesmírně posedlý.
Velice pečlivý.
Nestačí. Ty nýty nesmí vůbec vyčnívat.
Ať jsou všechny šrouby a spoje zapuštěné.
Má v hlavě vypracované storyboardy.
Občas jsou nesmírně detailní, když jde o scénu,
kterou chce točit ze všech možných úhlů.
Z Letce si vzpomínám na první let ve Spruce Goose.
Ruka na páce, obličej.
Pak ruka na páce, pravé oko.
Pak ruka na páce, levé oko.
Extrémní detaily mých očí.
Nad hlavou, široký záběr.
A pak se dva dny točilo „zvyšování výkonu“.
LETEC – VYŘAZENÉ ZÁBĚRY
Skoro jsem z toho začínal ztrácet rozum.
Bože. Začínám šílet.
Howard Hughes je megaloman
a současně génius ve svém oboru.
Má v sobě jistou maličkou vadu,
která ho přivede do záhuby. Souvisí to s kontrolou.
Tady, Bobe.
A pokud jde o tu...
Pořád to tam je. Tady.
...jak daleko se dá zajít? Dokážete mít pod kontrolou všechno?
Měl jste pocit, že s Leem ještě natočíte něco dalšího?
Jo, tohle nás hodně sblížilo.
Naučíte se spolupracovat.
U Gangů New Yorku to bylo takové:
„Fajn, pracujeme spolu poprvé.“
V tom věku jsem ho svými otázkami dost možná až otravoval.
Ptal jsem se na závěr, na motivy své postavy.
Třeba můžeme místo rány na podlahu jen tak žuchnout.
Občas měl na tváři výraz:
„Jo, dobře. Rozumím.“
Až po Ganzích mi došlo,
že člověka nechává, ať k tomu dojde sám.
Já...
Mám poušť rád.
Vybavuje se mi jedna konkrétní scéna.
Moje postava, která trpí OCD, je zavřená v promítacím sále.
Lidé chtějí, aby vyšel ven,
a pošlou za ním Katharine Hepburn, aby mu domluvila.
Howarde, okamžitě koukej odemknout.
Nemůže jí otevřít
kvůli strachu z imaginárních bakterií.
Nemůžu, zlato.
Točili jsme snad 10, 20, možná 30 jetí.
Něco bylo úplně špatně. Nevím co.
Měl na tváři takový výraz.
Nechtěl mi říct, co mám dělat, ale bylo to...
V podstatě říkal: „Něco je tady špatně a není to ono.“
Pořád to hrál:
„Prosím tě, potřebuju tě. Prosím tě, hrozně trpím.“
„Chceš ji pustit dovnitř?“ „Ne.“ Říkám: „Tak ji...“ Jo?
Já tě slyším, Katie.
Vždycky jsem tě slyšel, i v kokpitu s běžícími motory.
To proto, že jsem tak děsně uřvaná.
A mně došlo: „Aha.
Jasně, teď se z něj má stát chlap.“
Jsem ti vděčný, Kate.
A teď už běž. Mohla bys?
„Mám tě rád, miluju tě, jen ne zrovna teď, drahoušku.“
Běž pryč, jen teď. Brzy tě uvidím.
Říkal jsem si: „Páni, to mě vůbec nenapadlo.“
Ale nebylo to něco, co by mi nařídil.
Instinktivně vycítil, že je něco špatně.
Nechtěl mi ale říct, jak to zahrát.
Chtěl, ať to odhalím sám.
Natáčení proběhlo dobře a film měl úspěch.
Byl nominovaný na různé... na Oscary.
- 11 oscarových nominací. - To je něco.
Úžasné.
Měli jsme kupu nominací.
11 OSCAROVÝCH NOMINACÍ PRO LETCE
Pozornost se zaměřila na to, že Marty dosud nevyhrál.
Martin Scorsese je americký mistr,
který nikdy nezískal Oscara za režii.
Taxikář, Zuřící býk, Mafiáni a tak dále, ale stále žádný Oscar.
Všiml jsem si, jo.
Špinavé ulice Hollywood zcela ignoroval.
Taxikáře ještě víc. Bylo to opravdu hnusné.
Schradera ani mě nenominovali. Zuřící býk byl jiný.
Všichni čekali, že ho Marty získá,
a proto ho předával King Vidor,
protože byl takový Martyho mentor.
A vítězem je Robert Redford...
Měl by mít spoustu cen za nejlepší režii.
Mockrát ho nominovali.
Barry Levinson za Rain Mana.
Kevin Costner za Tanec s vlky.
Gangy vypadaly dobře, měly 11 nominací. Neproměnili jsme žádnou.
...získává Roman Polanski.
U Letce jsem si říkal: „Třeba mi Oscara dají tentokrát.“
Těšíte se na Oscary?
Těším, byť s jistými obavami.
Je to velký film.
Je to typ filmu, který má snad Akademie ráda.
To je jisté.
Pokud bych ho teď dostal, byla by to opravdu velká věc.
Byl to můj první ceremoniál
a seděl jsem hned za ním. Vzpomínám si, že...
MANAŽER
...vyhrála Cate Blanchett.
Cate Blanchett, Letec.
Thelma Schoonmaker.
Tahle cena patří úplně stejně i tobě, Marty.
Za kostýmy. Samá výhra.
A Oscara získává...
Clint Eastwood za Million Dollar Baby.
Jak moc toužíte po Oscarovi za režii?
Já osobně...
Ta doba už asi minula.
Částečně je to asi kvůli tomu násilí,
ale i proto, že naprosto odmítá...
STŘIHAČKA
...podávat věci prvoplánově.
Nechce vám říkat, co si máte myslet, na rozdíl od mnoha jiných.
Jiní vám to servírují přímo. To on nechce.
Máte to cítit.
Absence morálního rozuzlení je jeho režisérský rukopis.
Nemá zájem...
HEREČKA, TAXIKÁŘ
...vysvětlovat vám poselství příběhu.
Točí filmy o tématech,
která sami nikdy nerozkryjeme,
ale on je prostě předkládá. Říká: „Cítím se takhle.
Teď to vidím takhle.“ Dává postavám prostor
a zbytek je na nás. Musíme jim porozumět.
Vzpomínám si na New York, New York,
když jsem točil závěr, nechal jsem je od sebe odejít.
George Lucas mi řekl:
„Když zůstanou spolu, film vydělá o deset miliónů víc.“
Má pravdu.
Má naprostou pravdu.
Ale já nemůžu říct: „Tady máte happy end.“ To nevím.
Takže do Hollywoodu nezapadám.
Postrádám ten styl myšlení.
I když to obdivuju a zčásti jsem tam chtěl patřit,
ale tohle nejsem já. Nevím, jak to sakra...
Dělám to, co dělám.
Jo, můžeš.
Pozor, akce.
Výborně, děti.
Dobře.
Dobře. Fajn.
Ten scénář mě hned zaujal.
Byla to divoká gangsterka, Skrytá identita.
Je o informátorech
a odehrává se ve světě bostonské policie a podsvětí.
Hlavního gangstera hraje Jack Nicholson.
A je to... Asi je jako moje ostatní filmy.
SKRYTÁ IDENTITA
Jacka jsem znal od vidění, ale ještě jsme spolu nepracovali.
Když jsem mu dal scénář, zavolal mi zpátky a řekl...
Jako první mi řekl: „Nemám tam co hrát.“
Došlo mi, že jeho role, jak byla ve scénáři,
byl stereotypní boss.
Měl se elegantně oblékat.
To ne. To škrtneme.
Ať je neotesaný.
Cokoliv se dá vzít a nějak využít.
Skrytá identita se dotýká morálních konfliktů
a pocitu důvěry a toho, komu lze důvěřovat.
Tehdy jsme se totiž vydali do války na základě vymyšlených obvinění.
PROJEV „OSA ZLA“
Irácký režim plánuje vyrábět antrax...
Je to morální ground zero.
...a jaderné zbraně.
Skrytá identita to odráží. Všichni donášejí na všechny.
Předává informace FBI.
Jasně že jsem mluvil s FBI.
Věděj, kdo jsem?
V Casinu mají dost morálky na to, aby věděli, že jsou nemorální.
Ve Skryté identitě...
jsou horší než nemorální.
V Chicagu proběhla zkušební projekce.
Nemohla dopadnout lépe. Hotový koncert.
Smích na správném místě, úlek na správném místě.
Ten večer patřil k nejlepším v mém životě.
Pak ale zasáhlo studio. Nelíbilo se jim to.
Chtěli, aby to někdo přežil.
Jo.
Měli pocit, že Billy, Leova postava, má zůstat naživu.
Marty to důsledně odmítal.
Ptal jsem se: „Proč to má někdo přežít?“ Řekl mi: „Chtějí pokračování.“
To nedopadlo dobře.
Marty řekl:
SCENÁRISTA A PŘÍTEL
„Vy nechcete, aby na konci umřeli. Ale já když ten scénář četl,
to se mi na tom líbilo nejvíc. Všichni umřou. To mi přišlo skvělé.
Hned jsem chtěl ten film natočit. Já, Marty, Marty Scorsese.
Víte jistě, že chcete, aby ho natočil Marty Scorsese?“
Tou dobou už se všichni smáli. Uspěl a svůj konec ubránil.
Prostě mě zabij.
Není to žádné: „Vyhráli jsme.“
Nic takového. Bylo to jen smutné.
Zabiju tě.
Studiu se ten film prostě nelíbil.
Chtěli z něj sérii. To chápu.
To jsem pro ně udělat nemohl a nechtěl.
Moc se na mě zlobili a mě to moc trápilo.
Došlo mi, že už pro studia dál točit nemůžu.
Ale nominovali nás na Oscary.
Překvapilo mě to, protože je to drsný, bláznivý, surový film.
My tři jsme tu, protože známe ten skvělý pocit,
když získáte Cenu Akademie za režii.
Při oscarovém večeru...
Cenu předávali Francis a Steven a George Lucas,
jeho souputníci v oboru.
Zaujalo mě to.
A Oscara získává...
Martin Scorsese.
Děkuju!
Děkuju.
Děkuju. Prosím vás. Děkuju.
Můžete tu obálku překontrolovat?
Děkuju, to...
Jsem ohromen, že mě Akademie ocenila...
To, jak byl zrovna tenhle film přijat, mě naprosto překvapilo.
Problém byl, že jsem byl neodbytný.
A... Musím zaklepat na dřevo.
Pořád si říkali: „Už je tady zase.“
V průběhu let mi to přála spousta lidí.
Slýchal jsem to od cizích lidí na ulici,
u doktorů, všude možně, ve výtahu, vždycky mi někdo říkal:
„Měl byste vyhrát.“ Jdu na rentgen: „Měl byste vyhrát.“
A... Říkám děkuju.
Upřímně nevím, co se tam stalo. Opravdu to nevím.
Ale stalo se to.
Když zaznělo vaše jméno,
proletělo vám hlavou slovo „konečně“?
Dobrá otázka.
Paradoxně jsem rád, že mi ho nedali dřív,
protože by se mě pak zmocnila namyšlenost.
Upřímně nevím, jestli jsem na to byl dřív dostatečně silný.
Jsem rád, že to dopadlo takhle.
Když jsem viděl, jak se Steven pousmál,
řekl jsem si: „Aha... Za tím něco bude.“
Ale jsem rád, že to trvalo takhle dlouho. Stálo to za to.
Po Skryté identitě
přišel filmový byznys svým způsobem za ním.
Točí filmy, které ho drží při životě,
a Leo je...
šťastné spojení talentu a komerční atraktivity,
které Martymu poskytlo komerční zázemí,
které dosud pořádně neměl.
Je vzácné najít někoho tak populárního a dobrého.
Neměl strach. Bez ustání se do těch témat ponořoval.
Neměl v tom ohledu žádná omezení.
Emocionální propojení, které se vyvinulo ve Skryté identitě, bylo klíčové.
Následně jsme se rozhodli, že spolu chceme natočit ještě jeden film.
PROKLETÝ OSTROV
Ten scénář bylo těžké rozlousknout,
protože v něm hrál roli existencializmus a sny.
To nic.
PROKLETÝ OSTROV
A noční můry v mysli duševně chorého člověka,
což ale publikum neví.
Byla to šílená koláž nejrůznějších událostí
a různě se zjevujících postav.
Pověz mi, jak tě sem dostali.
O všem věděli!
Ty to nechápeš?
Všechno, cos chystal, celý tvůj plán.
Celé je to hra. Tohle všechno... jen pro tebe.
Nic tady nevyšetřuješ.
Seš jako krysa v bludišti.
Byl to psychicky náročný film.
Nevěděli jsme, jestli vyprávíme...
pravdivý příběh, nebo jen výplod představivosti.
Byla to fantazie?
Byla to jeho iluze? Už jsme ani nevěděli.
Uprostřed dialogů jsme si uvědomovali:
„Počkat, tahle replika může mít tři různé významy.“
Byl jsem z toho...
Měl jsem...
Měl jsem z toho takovou delší panickou ataku.
No tak.
Nemohl jsem z ramínka sundat košili, abych si ji oblékl.
Měl jsem pocit, že na mě jde infarkt.
Pak jsem se posadil a měl pocit...
Nemohl jsem dýchat a nešlo...
Stávalo se to...
několikrát denně, až jsem nemohl pracovat.
Kvůli tomu světu, ve kterém jsem se ocitl, jsem se napůl zhroutil.
Chtěl jsem odtamtud pryč.
Vzpomínám si, že se mu nálada dramaticky změnila.
Byl téměř jako postavička z Peanuts, nad kterou visí dešťový mrak.
Zcela to chápu. Při natáčení se člověk cítí úplně sám.
Tíží vás myšlenky,
dnem i nocí přemýšlíte o jediném projektu.
Proto je tak dobrý režisér. Prožívá to.
Vnímá tu bolest velice silně.
Je poznat, že ho jeho filmy zcela pohlcují.
V tomto ohledu je téměř takový metodický režisér.
Viděl jsem jeho fotky z natáčení Mafiánů nebo Casina,
kde byl oblečený jako gangster.
Viděl jsem fotky z natáčení Alice,
kde na sobě měl kovbojskou košili.
Je to tak u téměř každého filmu.
S dílem se sžívá, což je nebezpečné.
Je to hrozně nebezpečné.
Při natáčení Ostrova to bylo bůhvíproč silnější.
Nevím, jestli je to dobrý, nebo špatný film. Prostě to bylo silnější.
A možná... se mi jisté věci děly i v osobním životě.
Někdo onemocní.
Děti rostou. Stárnete.
Člověk má náhle jisté povinnosti, na které dřív nemyslel.
Tohle všechno společně vede...
Prostě...
Ovládne vás strach a zcela se vás zmocní.
To jsem vážně pocítil.
Nakonec jsem se z toho dostal.
Konečně to přestalo.
- Jak jste se z toho dostal? - Dotočili jsme.
Pracovali jsme spolu na různých filmech
a nic si neberu osobně.
Ale jo, tehdy byl...
U toho natáčení byl v té nejhorší náladě
a pak u Vlka z Wall Street v té nejlepší.
Raz, dva...
VLK Z WALL STREET
...tři!
Jmenuju se Jordan Belfort.
Ne on.
Já. Správně.
Poprvé jsme dostali příležitost
natočit velký film o zhýralosti a nezřízenosti.
To období, přelom 80. a 90. let na Wall Street,
připomínalo zvrácenou římskou říši.
Téměř takový moderní Caligula.
Je to o lidech,
pro které je kapitalizmus a vydělávání peněz vším.
Peníze vám nezajistí jen lepší život,
lepší jídlo, lepší auto, lepší buchty.
Taky z vás dělají lepšího člověka.
A byl to skutečný člověk.
Provádí vás svým domem
a vyjde se sklenicí pomerančového džusu nebo tak něčeho.
Beru 10 až 15 quaaludů denně na „bolesti zad“.
Zeptal se mě: „Co s tou sklenicí džusu?“
Řekl jsem: „Zahoď ji.“
„Džus je ti úplně fuk.“
Oslovili jsme všechna studia.
Nikdo nechtěl přistoupit na verzi, kterou chtěli Leo a Marty.
Z různých důvodů film odmítali.
Asi to zčásti souviselo...
s některými těmi scénami,
ale všichni se na nás dívali jako na blázny.
Leovi se ale povedlo zajistit nezávislé financování.
Byli jsme osvobození...
od problémů s velkým studiem
a kravaťáky, kterým se od první chvíle nelíbí, co děláte.
Řekl jsem: „Máme příležitost tvořit, co chceme.
Opřeme se do toho.“ On na to: „Jasně. Jdeme na to.
Riskneme to.“
- Máte nějaký příklad? - Třeba...
Jo, úvodní scéna.
Vidíte ženskou zadnici a...
Dávám si kokain a jsem...
- Jo. Líbí se ti to? - Jo.
Chtěli jsme zacházet za hranu místy až k naprosté absurditě.
Přišli jste do práce
a byla tam opice na bruslích
nebo nahý pochodový orchestr, prostě šílenství na každém kroku.
Bylo to bláznivé a chaotické a zábavné a nezřízené.
Proboha.
Táhni, Rocky.
Herci se v tom snažili navzájem trumfovat.
Třeba: „Slyšel jsem, že Jonah ve svojí scéně spolknul rybičku.“
A někdo se ozval: „Fakt?“
Hned začal vymýšlet něco ještě šílenějšího.
Skalp!
Platilo, že možné je cokoliv.
Jednou přišel Leo za Martym:
„Vzpomeň si, jak mi jednou Jordan Belfort říkal,
že mu prostitutka strčila do zadku svíčku.“
A já na to: „To je legrační. Moc legrační. Páni.“
A pak mi došlo, že to myslí jako návrh.
Leo tam ležel a já zaměřoval záběr na jeho zadek se svíčkou.
Pořád bylo slyšet jen...
zpoza kamery, celý den.
Kde že jsi to sushi jedl?
Tehdy mu bylo 70
a točili jsme občas i 20 hodin v kuse.
Jel dál a dál a dál, smál se, byl naprosto uvolněný.
Když mám nějakou představu, jak scénu zahrát,
nebo o směru, kterým by se měl film ubírat,
řeknu mu: „Chci celou tu scénu změnit.“ A on: „Dobře, zkusíme to.“
S Leem tvoří fantastický tým,
ale nikdy jsem si nepřipadala odstrčená.
Jednu velkou scénu jsme přepsali večer před natáčením.
Leo, Marty a já jsme si sedli a...
„Zítra máme točit tu scénu,
kde moje postava požádá o rozvod a...
působí to trochu... Nezdá se mi, že prostě přijde,
požádá o rozvod a pak z filmu zmizí.“
Vytáhli jsme knihy a všechno možné. A...
„Co kdyby se stalo tohle?“ Skončili jsme až ve tři v noci.
Myslím, že podle původního scénáře
jsem tam měla vejít se žádostí o rozvod a říct: „Chci rozvod.“
A to bylo víceméně všechno. Upravili jsme to tak,
že jsme...
Bože.
Jordan a Naomi na posteli.
Mají spolu hodně divný sex.
Zlato.
To bylo fakt super. Bože.
Skončí a ona má nenávistný pohled.
To bylo naposledy.
Jak to myslíš, zlato?
Že teď jsme se spolu vyspali naposledy. Já...
Povídá: „Chci rozvod.“ A on: „Cože?“
Vede to k obrovské hádce.
Jen abys věděla, děti mi nesebereš...
- Ale jo, Jordane. - ...ty hnusná kurvo.
Ty zasraná krávo!
V tom filmu jsme se nebáli leccos ukazovat, včetně domácího násilí.
Všichni říkali, ať to neděláme.
Ne, u něj necouvneme před ničím.
Tak to chodí. Vleze mu do rány, praští ji.
Nešahej na mě!
Broučku, pojedeš s tátou na výlet, jo?
Je v kokainovém vzteku. Odejde, vezme naši dceru.
Popadne ji, já běžím za nimi.
Koukej...
Buším na dveře...
a on nastartuje.
Vezmu páčidlo, rozbiju mu okno.
Proboha.
Pomozte dítěti.
Skylar!
Jo, dopadlo to trošku jinak,
než jak to mělo skončit původně.
Změnilo se to noc před tím.
Je to prostě... Jo, bylo to bláznivé.
Není jí nic?
Dokázal vykreslit ty postavy
a upřímně popisovat temnou stránku lidské duše.
Podle Martyho v sobě máme něco z toho všichni.
A on to asi nijak nesoudí.
Nebojí se ty temné stránky prozkoumávat.
GLORIFIKUJE ‚VLK Z WALL STREET‘ ZLOČINCE? ANO.
DĚTINSKÝ, MIZOGYNNÍ
„VLK Z WALL STREET“ JE FILM O KRETÉNOVI VYPRÁVĚNÝ KRETÉNEM
Má být provokativní. Je mi líto, to je záměr.
Nás zajímá akorát to, jak pěkně zbohatnout.
My totiž takoví jsme. Můžeme takoví skutečně být.
Musíme přijmout, že lidé mají v povaze
brát si, co mají jiní, místo aby se dělili.
Cílem je přesunout prachy z kapsy klienta do té svojí.
Jasně. Ale když při tom necháme klienty vydělat,
prospěje to všem, ne?
Ne.
Problém je ve svůdném pocitu, že smíte cokoliv,
protože víte, jak lidi oškubat o peníze.
O peníze ale nejde. Nejde o sex.
Nejde ani o to, co chce žena. Jde o to, co chce muž, a o jeho moc.
Jde o moc. Vždy jde jen o moc.
Kontroverze kolem Vlka z Wall Street probíhala
v éře sociálních médií.
Minutu po minutě ho rozebírali online.
Ale když měl film premiéru...
SPISOVATEL A NOVINÁŘ
...a byl v kinech, viděla ho spousta lidí.
Při honbě za penězi a vůči lidem se chovali naprosto odpudivě.
Film by to měl odrážet. To uvažování.
- Chtěli jsme... - Leo!
- ...vytvořit portrét... - Leo!
...naší dnešní kultury.
SVĚTOVÉ TRHY V ŠOKU
Vlk z Wall Street byl obrovský hit.
Ano, byl. Jo.
Instinktivně jsme chápali zvrácenost toho všeho.
Sledovali jsme, jak se to vyvíjí.
Mnozí z těch lidí, kteří naši ekonomiku zdecimovali, ve výsledku dostali bonusy.
Až do zasraný stratosféry!
Krátce po premiéře jsme s Leem museli do Paříže.
Míjeli jsme mládež, která na něj dělala McConaugheye.
Zírali jsme.
Ve Francii měl film obrovský úspěch. Je to tam Leův nejúspěšnější film.
Představte si to.
Úspěšnější než Titanic a úspěšnější než Počátek,
což byly komerční megafilmy.
Dodnes je to co do tržeb Martyho nejúspěšnější film.
Vlk z Wall Street je...
Moje generace tátu vůbec nezná,
ale když jim řeknete, že ho režíroval...
„Ty jo, režíroval Vlka z Wall Street.“
A podobně. Tehdy to začalo být trochu divoké.
Martin Scorsese.
Užívejte si to.
Obvykle není rád, když ho někde poznají.
Přestali jsme navštěvovat restaurace, protože za námi lidé chodili
uprostřed večeře.
Jednou jsme ale spolu vyrazili ven
a zašli jsme jen naproti přes ulici na pizzu.
Budu si to pamatovat navěky, byl to pro mě životní zážitek.
Nikdy nezapomenu, jak jsme tam jen tak seděli.
Jedli jsme pizzu. Nikdo nás neotravoval.
Vyfotila jsem si ho v tom jeho kloboučku a bylo to moc fajn.
Ale jo, vůbec neměl soukromí,
takže byl jen buď doma, v kanceláři, nebo v práci.
Věčně něco dělá.
Není chvíle, kdy by nedělal nic.
I když říká, že nic nedělá, není to pravda.
- Promluvíme si později. - Stačí mi jen tři minuty, ať...
Tohle jsou první hrubé náčrty storyboardů.
Vyřešíme změny a pak je dotáhneme a dokončíme.
Produkuje toho spoustu.
S filmaři, které objevil a chce jim pomáhat, s přáteli.
Máme 20 až 40 projektů, kde je Marty producent,
vedoucí producent.
To je zajímavé.
K tomu Film Foundation.
Marty je neúnavný zastánce kinematografie.
Neustále přemýšlí o tom, které filmy je potřeba restaurovat.
Nevnímá to jako práci. Je to pro něj druhá přirozenost.
Marty před zkázou zachránil filmy Powella a Pressburgera.
Zasvětil tomu své úsilí. Dělá to dodnes.
Film Foundation dosud pomohla minimálně 900 filmům.
Ještě máme World Cinema Project,
což je něco podobného pro filmy ze zemí celého světa,
kde nemají přístup nebo možnosti
k restaurování, archivování a podobně.
Představte si to
jako ztracené malby, o které se nikdo nestaral.
Nikdo si je nevystavil. Prostě navždy zmizí.
Kromě natáčení filmů zasvětil život tomu,
aby budoucí generace dobře chápaly,
jak významnou uměleckou formou film je.
Ještě se musíme domluvit s kanceláří George Lucase.
Máme Film Foundation.
Zabývá se celovečerními filmy, dokumenty.
Teď pracujeme na reklamách, cestopisech.
A ten zubař.
- Zubaře máš rád. - To jo. Je to fajn chlap.
Nikde jinde si neodpočinu.
Čištění kanálků, prosím.
Vážně, nemůžete se hnout. Při čištění jste v křesle a on...
Umrtvení a to kolem je otrava, ale...
Hodinu a půl jste tam...
Tak jo. Už jdu.
Když jsem jako Martyho asistentka začínala,
býval fakt vznětlivý. Občas býval moc frustrovaný.
Při natáčení jste se dřív tak vztekal,
- že jste rozbíjel telefony. - Je to příjemné.
Jak se to dělá? Prostě je roztřískáte?
Před lety jsem to dělal často, protože...
Byla to hloupost, protože jsem ten telefon potřeboval.
Je to tak.
Občas to nebylo moc příjemné prostředí,
zvlášť po ránu, když nedorazil vůz a měl zpoždění a...
Bylo to docela... Leckdy tam bývalo dusno.
Ale změnilo se to,
když jsme pracovali na Living in the Material World.
Slýchávám, že jsem Beatle, který se změnil nejvíc.
Ale to je pro mě smysl života.
Jde o to...
Pokud nejste spojeni s Bohem, měnit se musíte, protože...
Při práci na filmu o Georgi Harrisonovi jsem se naučil meditovat.
Stáhnout se a utišit ten vztek.
Utišit ho. Bude tam i nadále,
ale ten řev v podvědomí se ztiší.
Prostě: „Tak jo. Chce to tohle.“
A samozřejmě díky lásce, ta je klíčová.
- Podívej na ten lalok. - Takový gekon.
Cathy, Francesca a já
jsme každá měly jiného tátu.
Čistě v tom, v jaké životní fázi se zrovna nacházel.
Když jsem byla malá, nosil plnovous.
Velký, strašidelný plnovous a drama...
A zdvihal obočí s takovým naštvaným „tady mě máte“.
To mu zůstalo. Ten vztek usměrňuje do práce.
Ale teď má víc...
VNUČKA
Je víc tady.
Oddělej ta srdíčka.
Jenom jsem...
- Jo. - A je to. Hotovo.
Při rodinných večeřích se snaží být víc duchem s námi.
Rodinné večeře jsou pro nás moc důležité.
Mami! Musíme tě rychle schovat.
- Ne, neschovávej ji, dej jí to. - Zalez do skříně.
A pak sedáváme v obýváku.
Následujících pár hodin
se třeba díváme na film nebo si jen povídáme a jsme spolu.
Jo.
Chtěl bys být upír?
Možná je mi souzeno stát se jedním z nich.
Slyšíš to?
Au!
Vztek dokáže člověka pohltit a v průběhu let se mu to dařilo.
Vážně. Je zázrak, že jsem to překonal. Nedokážete se sebou žít.
Když chce člověk žít, musí dokázat žít sám se sebou.
Hodně se zklidnil... jak stárne.
Ale...
hodně se o mě strachuje
a asi má vůbec k obavám sklony
kvůli mámě.
Už si půjdu lehnout. Dobrou, zlato.
Moc lidí neví, že je moje máma nemocná.
Parkinsona má tuším od svých 30.
Má ho tedy už od mládí.
Tehdy ještě tátu ani neznala.
Tos pracovala v té kanceláři, ne?
A jednou jsi mi tuším řekla, žes mi poslala... takový...
Neříkám fanouškovský dopis...
Ale přesně tak to bylo.
Ty jsi...
mě honil po kanceláři.
Já tě přece nehonil, no tak. Ne, tak to nebylo.
Stála jsi v cestě.
Točil jsem film.
Tady točíme filmy.
Lidé vidí...
Podívají se na něj a vidí jeho filmy
a ocenění a tak dál, ale...
máma hraje v jeho životě velkou roli.
Ještě jednu.
Když jsem byla menší, ještě to tolik nepokročilo.
S postupem času se to hodně zhoršilo
a nemohla už pořádně chodit.
Občas byl na place a ona...
upadla, takže musel natáčení přerušit a jet do nemocnice.
REŽIE FRANCESCA SCORSESE
Býval hrozně zoufalý.
Jsou si hrozně blízcí.
Co potřebuješ?
Chtěla jsem...
Copak?
Ten... ka...
Kalendář?
Katalog.
- Aha, katalog. - Jo.
Ale... máš ho tady v místnosti?
Ta zatracená nemoc je fakt těžká.
Ale on se tváří, že těžká není.
Zdá se, že to bere s klidem.
Asi se dá říct,
že kdyby si Marty kdysi neprošel tím vším,
nedokázal by dnes být přítomný takhle naplno.
Naučil se, že umělec může ke svému umění přistupovat sobecky,
ale nemusí být nutně sobec v osobním životě.
Po Posledním pokušení Krista jsem musel jít hlouběji.
Mlčení jsem četl v září roku 89. Řekl jsem: „Musím to natočit.“
MLČENÍ ŠÚSAKU ENDÓ
Zpochybňuje celou myšlenku toho, co je podstatou onoho revolučního...
uvažování o křesťanství.
Je to pravdivý příběh z jižního Japonska v 17. století.
Probíhal velký konflikt mezi katolickými misionáři
a japonskou vládou.
Výsledkem bylo nějakých 35 000 mučedníků, mnoho mrtvých.
Příběh misionáře Rodriguese je pozoruhodný.
Zaujalo mě, jak ti prvotní misionáři byli donuceni k apostazi.
To znamená, že zavrhli víru.
Pokud se víry nevzdáte, budou vězni zavěšeni nad jámou,
dokud to neuděláte.
Jejich životy kapku po kapce vyprchají.
Film Mlčení snad více než kterýkoliv jiný
zkoumá otázku, co to...
REŽISÉR
...skutečně znamená být křesťan.
Pokud se víry nezřeknete, nemohou být zachráněni.
Hlavní hrdina je velmi arogantní,
trvá na tom, že od víry nikdy neodpadne.
Ale udělal to, aby zachránil jiné lidi.
Jediný kristovský čin, který ta postava v celém filmu udělá,
je apostaze.
Asi si uvědomuje hloubku toho, o co Ježíš žádá.
Co má udělat, kým má být.
Hrdina na konci příběhu
popře křesťanství, které káže.
Tím nalezne skutečné křesťanství.
Co to znamená?
Také ho opustí pýcha, ne?
Celé je to nakonec o pokoře.
- Pozná pokoru. - Ano.
V tom je krása toho příběhu.
Film je podle mě pozoruhodný svým epilogem.
Končí jako takový milostný příběh
mezi knězem a Kičidžirem, což je takový bídák.
Dělá příšerné věci. Je zrádce. A sobec.
Dělá pořád totéž dokola.
Chce tam být a být křesťan,
a pak na všechny donáší, včetně kněze.
Je podobný postavě Johnny Boye, ne?
Jo. Je jako Jidáš, i Johnny Boy.
Kičidžiró, Johnny Boy.
- Je hříšník. - Jo.
Mrzí mě, že jsem takový slaboch.
Myslím, že se Marty identifikuje s Kičidžirem
ze všech postav ve filmu nejvíc.
Pomozte mi, Padre. Zbavte mě hříchu.
Ježíš řekl:
„Proč bych měl trávit čas s veleknězi a podobně? Ti mě nepotřebují.
Pomoc potřebují hříšníci.“
ŠPINAVÉ ULICE
Je to ve Špinavých ulicích. Je to v Zuřícím býkovi.
ZUŘÍCÍ BÝK
Je to v Mafiánech.
A myslím, že v Mlčení to dosahuje vrcholu.
To vyjádření soucitu někomu tak ubohému.
Kičidžiró je tady jako učitel.
Ke konci totiž...
je to téměř, jako by skrz něj pracoval Ježíš,
aby Rodriguese naučil, co je láska a odpuštění a soucit doopravdy.
Považujete se stále za křesťana?
Ano, asi ano.
Určitě si to myslím.
Musel jsem to zavrhnout, nalézt, znovu zavrhnout, snažit se to nalézt,
a nakonec v tom najít nějakou útěchu.
Všichni asi máme pochybnosti, obavy...
Než ale člověk své víře konečně porozumí, bude po smrti.
Takže vlastně je to...
Pohybujete se po místnosti a tápáte a hledáte... Ve tmě.
Hlavní je neustále dělat pokroky.
IRČAN
V jeho filmech nacházím čím dál výraznější stíny minulosti.
V Irčanovi obzvlášť.
S De Nirem jsem nepracoval od Casina až po Irčana, to je dlouhá doba.
Casino ale bylo poslední svého druhu, protože Irčan je odlišný.
Byť jde o podobné milieu.
Kurva. Do hajzlu.
Je to jiné.
Marty si vybírá náměty, které mu umožňují vyjádřit, co v sobě má.
Je to vidět v Irčanovi
v postavě outsidera v důchodu před smrtí.
Nejpůsobivější je, když Boba opouštějí vlastní děti.
ZAVŘENO POUŽIJTE VEDLEJŠÍ PŘEPÁŽKU
Peggy. Jen si chci promluvit. Pe...
Cena, kterou platí za ten hloupý, marnivý život,
který kdysi žil.
Vidíte, jakou si to bere daň.
Bob De Niro úplně sám v domově seniorů.
STŘIHAČKA, IRČAN
Ani neví, kdy jsou Vánoce. Je sám.
Zaplatil za to.
- Jeho láska trvá navěky. - Jeho láska trvá navěky.
Dobrá, Franku. Zase za vámi přijdu, ano?
Co nevidět, asi po vánočním volnu.
- Dobře. - Franku, Bůh vám žehnej.
Vám taky. Děkuju.
Jsou Vánoce?
Skoro.
Já se nikam nechystám.
Když mi Bob tu knihu ukázal, tak trochu se sesypal a rozplakal.
Lidé stárnou. O tom ta kniha byla.
Řekl jsem...
Tohle všechno, čím si prošli,
ale nakonec všichni čelíme témuž.
Čelíme vlastnímu zániku.
Irčan na mě působil
po celou dobu takovým paralelním motivem.
Sledujete ty báječné lidi
po všech těch letech společné práce.
Vše, co jsme spolu vytvořili... Jsem moc vděčný, že jsme...
Když se nad tím zamyslíte,
byli jsme dva kluci, co se znali od vidění z města.
Najednou to vedlo k tomuhle všemu.
Je to vážně úžasné.
Marty je podle mě plně odevzdaný tomu, co dělá.
V tom se nezmění. Bůh mu žehnej.
Skvělých filmařů je spousta,
ale on by to asi dělal i zadarmo.
On by byl filmař tak jako tak.
Film ho pohltil už v útlém věku a nikdy ho nepustil.
ZABIJÁCI ROZKVETLÉHO MĚSÍCE PREPRODUKCE
Máte dnes pocit, že má každý film vlastní...
Nemůžete ze sebe dát do každého filmu všechno
ve stejné míře, jinak byste nejspíš...
- Přesně to mi řekl doktor. - ...umřel.
Dr. Klein, jo. Řekl mi to před 20 lety.
Řekl: „Marty, tohle pokaždé nejde. To nepřežijete.“
Přesuneme ho kvůli dronu, celý štáb.
ZABIJÁCI ROZKVETLÉHO MĚSÍCE NA PLACE
Je pro mě těžké být dlouho bez režírování
nebo bez práce na filmu.
Tři, pak... dva, jedna, pak dva a máme to všechno.
Jo. Ne, to bylo skvělé.
Kde jsme? Od stejného bodu?
Mám to vzít od „Ernest Burkhart“...?
Jasně. Jo. Dobře.
Co se děje?
- Můžeme? - Kamery jedou.
Dobře, akce!
Překlad titulků: Ondřej Kavka