‫- מחיר ההודאה -‬
‫- מנהל קרן החינוך בהונגסאו‬ ‫ואורחים מכובדים ביום הפתיחה -‬
‫- כמה חודשים קודם לכן -‬
‫כל אלה שם הם הסטודנטים שלנו למוזיקה.‬
‫שלום, הגעת.‬
‫זה ג'ין יונג-אין, עורך הדין שתרם את הציור.‬
‫שלום.‬
‫יקירתי, לכאן.‬ ‫-היי, יקירי.‬
‫אני מצטערת. איחרתי, נכון?‬
‫המנהל קים, זו אשתי.‬
‫שלום, אני צ'וי סו-יון.‬
‫שלום, אני יודע מי את.‬ ‫את צ'וי סו-יון, הצ'לנית.‬
‫תודה רבה על תרומת הציור יקר הערך.‬
‫הגלריה שלנו זכתה לתשומת לב.‬
‫זה בזכותכם.‬ ‫-קדימה.‬
‫שלום, המנהל קים.‬ ‫-ברוכה הבאה.‬
‫ברכותיי, אדוני.‬
‫הגעת, לי. תגיד שלום.‬
‫זה ג'ין יונג-אין. הוא עורך דין.‬
‫הוא מרצה חדש בבית הספר למשפטים שלנו.‬
‫הוא בטח טיפל ביותר תיקים פליליים‬
‫מכל עורך דין אחר בקוריאה.‬
‫אני ג'ין יונג-אין.‬
‫שלום, נעים מאוד.‬
‫לי, בוא מכאן.‬
‫זה לי קי-דה, אומן.‬
‫רציתי שגם הוא יצטרף לפקולטה שלנו,‬
‫אבל הוא ממשיך לסרב.‬
‫לי, בוא איתי רגע.‬
‫נאמר לי שזה שייך לאומן אפריקאי‬ ‫שהולך ותופס שם.‬
‫בטח גם שמעת עליו, נכון?‬
‫כן.‬
‫שמעתי שגם יו"ר קבוצת אייץ', הואנג,‬
‫אוסף את יצירותיו של סוקובואקו.‬
‫איך זה לראות את זה במציאות?‬ ‫איך אתה מרגיש?‬
‫תראה…‬
‫זו הייתה המקוריות שלהם‬ ‫שמשכה הרבה תשומת לב בהתחלה,‬
‫אבל מסתבר…‬
‫שהוא העתיק עבודה של עמית.‬
‫אז עכשיו אני שומע‬ ‫שהם מבלים את רוב זמנם בבתי משפט.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫לכן אתה צריך הערכה של מומחה.‬
‫המנהל תמיד מבקש ממני להעריך‬ ‫את הציורים שאנשים תורמים.‬
‫אבל אני חייב להודות‬ ‫שזה גורם לי לחוסר נוחות לפעמים.‬
‫זה גם לא מכבד את היצירה.‬
‫לכן הייתי ככה קודם.‬
‫היי, מותק. אני בדיוק יוצא מהקמפוס עכשיו.‬ ‫אני אלך ישר לגן.‬
‫אולי אאחר קצת.‬ ‫את יכולה להודיע לסופ ולגננת שלה?‬
‫לא, אני תכף מגיע. הזמנתי מונית.‬ ‫-מר לי.‬
‫שלום.‬
‫סליחה, אבל מי אתה?‬
‫כן. אני ג'ין יונג-אין, מרצה למשפטים.‬
‫המנהל קים הכיר בינינו בפתיחת הגלריה.‬
‫דיברנו על הציור של סוקובואקו.‬
‫נכון. אני מבין.‬ ‫-התכוונתי לקפוץ לבקר אותך.‬
‫ייתכן שהמנהל טעה בהבנת הדברים‬
‫בעקבות מה שאמרת על סוקובואקו באותו יום.‬
‫אני מצטער,‬
‫אבל אני קצת מאחר. סליחה.‬
‫אבל…‬ ‫-כן, המונית הגיעה.‬
‫אתה צריך להתנצל בפניי.‬
‫מר לי, בית המשפט פסק שלא מדובר בהעתקה.‬
‫כמובן שאתה צריך להתנצל.‬ ‫-תקשיב…‬
‫המנהל קיבל רושם שגוי עליי בגלל מה שאמרת.‬
‫באמת שווה את כל השיחות והביקורים‬ ‫כדי להתווכח על זה?‬
‫אתה גם התעלמת בכוונה‬ ‫מכל השיחות וההודעות שלי, נכון?‬
‫בחיי.‬ ‫-אתה לא חושב שזו חוצפה?‬
‫כמובן שאתה צריך להתנצל…‬ ‫-לא. אל תתקשר אליי שוב בחיים.‬
‫הלו?‬
‫יקירי.‬
‫- האומן לי קי-דה -‬
‫הלו?‬
‫כדאי שתפסיק לפני שאתקשר למשטרה.‬
‫"אני מצטער."‬
‫זה כל מה שאנחנו צריכים לשמוע…‬
‫הלו?‬
‫סו-יון.‬
‫מר בק,‬ ‫אני חושב שזה הטלפון של קו דונג-אוק.‬
‫- אל תחפש אותי -‬
‫אלה ההודעות שלו עם קו סה-הון.‬
‫והן תואמות לתמונות שגברת אן שלחה לנו.‬
‫אדוני.‬
‫משהו חסר?‬
‫לא.‬
‫הוא…‬
‫התגרה בקו דונג-אוק באופן בוטה.‬
‫באותו יום בבית המשפט‬ ‫הוא בטח ראה את זעמו של קו דונג-אוק.‬
‫אבל למה קו דונג-אוק לא שאל כלום‬ ‫אפילו אחרי שקיבל את התמונות האלה?‬
‫הוא בטח רצה לדעת מי שלח אותן, ולמה.‬
‫הוא היה מבולבל…‬
‫מה שגרם לו…‬
‫להתקבע עוד יותר במה שיכול היה לראות.‬
‫קו דונג-אוק נלקח לבית החולים.‬ ‫-בסדר.‬
‫תאתרו את עורך הדין ג'ין יונג-אין.‬
‫אן יון-סו לא תהיה רחוקה מהם.‬
‫כן, אדוני.‬
‫הבלש נאם, תבדוק את לוחית הרישוי‬ ‫ותאתר את המכונית של ג'ין יונג-אין.‬
‫הבלש בה, תשיג את הכתובת שלו.‬
‫לא, לך לשם בעצמך.‬
‫כן, גברתי.‬
‫שיקרתי.‬
‫אין ראיות בתיק של קו סה-הון.‬
‫אם ידעת שזה שקר שיתגלה במהרה…‬
‫למה שיקרת?‬
‫זה היה פיתיון.‬
‫אני יודעת מי זה יכול להיות,‬ ‫אבל לא אוכל לתפוס אותו בעצמי.‬
‫הכוונה למר ג'ין?‬
‫הוא שלח לך הודעות מאיימות,‬ ‫והעמיד פנים שזאת אני‬
‫ביום שבו הוא ביקר אותי…‬
‫בבית המעצר.‬
‫- שחררתי אותך, וזה מה שעשית? -‬
‫רגע, זה לא היה ממך?‬
‫הייתי שולחת את אותו הדבר אם היה לי טלפון.‬
‫כדי שתהרגי את קו סה-הון בלי לחשוב פעמיים.‬
‫הוא לא היה יכול לעשות את זה לבד.‬
‫אשתו תמיד הייתה איתו.‬
‫למה החלטת להציע לייצג אותי?‬
‫אשתי הציעה את זה.‬
‫היא אמרה שההודאה שלך‬ ‫נתנה למישהי הזדמנות לטהר את שמה…‬
‫ואני הסכמתי.‬
‫יש עד.‬
‫ילד ראה את קו סה-הון…‬
‫נרצח.‬
‫כבר הייתי אצלו.‬
‫מי זה?‬
‫מה…‬
‫מה הוא ראה ואיך?‬
‫מה לעזאזל? עזוב אותי!‬
‫מי אתה? בבקשה אל תהרוג אותי.‬
‫אתה שומע אותי, נכון?‬
‫מי הרג…‬
‫את קו סה-הון?‬
‫את יודעת…‬
‫מי?‬
‫המורה לאומנות שהרגה את בעלה.‬
‫תראה בזה עונש משמיים.‬
‫ואז מה?‬
‫פחדתי לצפות בשאר.‬
‫הייתה לו הקלטה מלאה של אותו יום.‬
‫לעזאזל. חשבתי שהלך עליי.‬ ‫הכלבה המשוגעת הזאת.‬
‫היי, תתכוננו לשחק.‬
‫כל כך הרבה כסף מונח על הכף, לעזאזל.‬
‫את אומרת שזה עורך הדין ג'ין?‬
‫כל מה שחשוב זה שזאת לא את.‬
‫תבדוק את ההודעות.‬
‫הוא היה שייך לסה-הון.‬
‫איך הוא ידע לשלוח אותם לטלפון הזה?‬
‫אדוני.‬
‫פגשת את הבן אדם הזה פעם, במקרה?‬
‫הוא הגיע לבית שלי,‬
‫לא הרבה אחרי שאתה ואן יון-סו…‬
‫הגעתם.‬
‫על מה דיברתם?‬
‫הוא אמר שהוא מצטער.‬
‫הוא התנצל בתור עורך הדין של האישה הזאת…‬
‫ואמר שאם הוא היה יודע‬ ‫על העסקה בין שתי הנשים…‬
‫סה-הון לא היה מת.‬
‫כן?‬
‫האישה הזאת…‬
‫ראיתי אותה בעבר.‬
‫אתה בטח מחכה לנכד שלך.‬
‫שמעתי שהם תינוקות עד שהם עוזבים,‬ ‫אפילו אם הם כבר בוגרים.‬
‫בכל זאת, אני מקווה שלוקח להם זמן להתבגר.‬
‫אתה…‬
‫מנסה לומר לי‬
‫שהם אלה שהרגו את סה-הון?‬
‫טוב, זה לא…‬ ‫-כן.‬
‫זה מה שאני חושב.‬
‫האישה הזאת אמרה את אותו הדבר קודם.‬
‫שאן יון-סו לא עשתה את זה.‬
‫איך ג'ין השיג את הסרטון הזה?‬
‫מר בק.‬
‫מדבר ג'אנג ג'ונג-גו.‬
‫זו אני, אן יון-סו.‬
‫שלחתי לך סרטון.‬
‫קיבלתי אותו, אבל איפה את עכשיו?‬
‫אלה צילומי אבטחה מהיום בו נרצח קו סה-הון.‬
‫אם תצפה בזה עד הסוף,‬
‫תראה שזו לא אני, אלא הרוצח האמיתי.‬
‫זה ג'ין יונג-אין?‬
‫ראינו אותו בתמונה בגלריה‬ ‫בזמן שחיפשנו אותך.‬
‫זו הייתה התמונה עם בעלך.‬
‫ונכון הקלסתרון של צ'וי סו-יון‬ ‫שהשארת אצל השוטרת בה?‬
‫הוא נעלם.‬
‫את צדקת, גברת אן.‬
‫אז מעכשיו והלאה,‬ ‫אל תעשי את זה לבד. תעבדי איתנו.‬
‫יש משהו שאני חייבת לבדוק.‬
‫אבוא למצוא אותך ברגע שאדע בוודאות.‬
‫גברת אן.‬
‫הפחדת אותי.‬
‫חשבתי שהיה לי מזל.‬
‫בכל זאת, לולא את,‬
‫בחיים לא הייתי יודע‬ ‫שיש טביעת אצבע על הלוח.‬
‫גברת אן, איפה הלוח?‬
‫תניח את זה.‬
‫- ברזל כלורי -‬
‫נכון.‬
‫אני רצחתי את בעלך.‬
‫לא.‬
‫לא אותך ראיתי באותו יום.‬
‫זו הייתה אשתך.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫לא! את ראית אותי באותו יום!‬
‫בעלך…‬
‫היה גס רוח כלפינו.‬
‫לא הורגים מישהו על גסות רוח.‬
‫מי קובע את הקריטריונים?‬
‫הקורבן קובע!‬
‫לי קי-דה…‬
‫העליב אותנו.‬
‫הכול באשמתך!‬
‫זה יכול היה להישאר קבור,‬
‫אבל את חפרת את הכול מחדש!‬
‫אין לך זכות להאשים אף אחד.‬
‫הנאשמת מו, העומדת לדין‬ ‫בתיק הרצח של זוג רופאי שיניים,‬
‫הודתה ברצח נוסף במהלך הדיון בבית המשפט.‬
‫רק הנאשמת מו נשארה רגועה‬
‫בעוד כל הנוכחים באולם‬ ‫נותרו המומים בעודה מתוודה.‬
‫בשל ההלם…‬ ‫-חשבתי שהיה לנו מזל.‬
‫מה לכל הרוחות קורה?‬
‫בינתיים, הרשויות מסרו שטרם אושר דבר…‬
‫יקירי.‬ ‫-כן?‬
‫מה זה?‬
‫תן את זה לגברת מו.‬
‫אלה הדברים הקטנים שמרגשים אנשים.‬
‫אז למה?‬
‫למה לא יכולת להרוג את קו סה-הון?‬
‫אם היית עומדת במילתך,‬ ‫זה לא היה מגיע למצב הזה.‬
‫ומו און צריכה להודות לי.‬
‫כי אני נקמתי את דמה של אחותה!‬
‫הייתי צריך לסיים את מה שלא יכולת‬ ‫בגלל שהתמהמהת.‬
‫תוציאי את זה.‬
‫זה המספר של עורך הדין ג'אנג.‬
‫לעזאזל.‬
‫חשבת שזה היה הפשע המושלם, נכון?‬
‫התובע בק בטח צופה בסרטון המקורי ברגע זה.‬
‫כמה פעמים את חושבת שאני צפיתי בזה?‬
‫עשרות פעמים? מאות?‬
‫לפחות נראה שייחשף שגברת אן היא לא הרוצחת.‬
‫אני מודע היטב לכך שהתובע בק חושד בי.‬
‫כמו שאמרת, גברת אן,‬ ‫הבעיה שהייתה לי עם לי קי-דה…‬
‫לא הייתה משהו ששווה להרוג בגללו.‬
‫"הרגתי…‬
‫"את בעלי.‬
‫"אבל לא הרגתי את קו סה-הון."‬
‫מה שאמרת בסרטון ההודאה שלך‬ ‫יהפוך לאמת עכשיו.‬
‫הרגת את לי קי-דה, בדיוק כפי שהודית.‬
‫וקו סה-הון…‬
‫נרצח על ידי מישהו ששלחה מו און!‬
‫לא!‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אני אנסה לעשות עסקה‬
‫גם איתך, גברת אן.‬
‫תשפכי את חומר הצריבה על לוח הנחושת.‬
‫מהר.‬
‫בואי ניפטר מטביעות האצבע האלה,‬
‫כדי ששנינו נוכל סוף סוף לנוח קצת.‬
‫פשוט תגידי שמו און הפלילה אותך‬
‫וגרמה לך להתוודות‬ ‫כי זה היה חלק מהתוכנית שלה.‬
‫לכן הרגת גם אותה.‬
‫אתה מטורף.‬
‫אני חייב להיות.‬
‫תראי איפה אנחנו.‬
‫אז?‬
‫זה יעזור לך להחליט…‬
‫אם אתן לה דקירה קטנה?‬
‫תפסיק!‬
‫תפסיק כבר.‬
‫תפסיק.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו…‬
‫תהרגי אותה.‬
‫בבקשה תפסיק עם הטירוף הזה.‬
‫נפטרתי מטביעות האצבעות.‬
‫ידעתי.‬
‫ידעתי שלא תוכלי לעשות את זה.‬
‫אשתי אמרה את זה בעצמה.‬
‫אן יון-סו היא כזאת.‬
‫את רק בן אדם.‬
‫שאלת אותי…‬
‫למה עזרתי לך.‬
‫רציתי לכפר על מה שעשיתי.‬
‫זה הכול.‬
‫למרות שלי אין…‬
‫לך יש לאן לחזור.‬
‫מה את עושה?‬
‫ג'אנג, אני לא עשיתי את זה!‬
‫הכלבה המשוגעת הזאת עשתה את זה לעצמה!‬
‫עזוב את הסכין!‬ ‫-היא עשתה את זה לעצמה!‬
‫גברת אן!‬
‫לא….‬
‫למה עשית את זה?‬
‫למה…‬
‫לאט לאט.‬
‫לעזאזל.‬
‫חשבתי שהלך עליי. הכלבה המשוגעת הזאת.‬
‫הטלפון שלי.‬
‫קיבינימט.‬
‫היי.‬
‫כמעט מתתי עכשיו. בחיי.‬
‫- מה לעזאזל? נו, מהר -‬
‫- כלבה מטורפת ניסתה לדקור אותי -‬
‫- בלי שטויות, היום כל הסיפור הזה עליך! -‬
‫האידיוטים האלה לא מאמינים לי.‬
‫היי.‬
‫שיהיה. תתכוננו לשחק.‬
‫כל כך הרבה כסף מונח על הכף.‬
‫היי.‬
‫המשחק היום ממש חשוב, בסדר?‬
‫כן, אני אקח את הפטיש.‬
‫- מוצג מס' חמש -‬
‫- תיעוד מצלמות האבטחה מזירת הפשע‬ ‫(7 באוקטובר 2022) -‬
‫אדוני הפרקליט.‬
‫הצג את טיעוניך.‬
‫איפה הכול השתבש?‬
‫ב-15 באפריל, 2022…‬
‫כשנרצח לי קי-דה, בעלה של הנאשמת…‬
‫הנאשמת הגיעה לזירה,‬
‫מצאה אותו גוסס, והתקשרה למשטרה.‬
‫זה היה הרגע שבו החלה הטרגדיה שלה.‬
‫בבית המעצר,‬
‫היא עשתה עסקה עם רוצחת…‬
‫ביודעה עד כמה זה היה נורא ושגוי…‬
‫משום שזה היה הנתיב היחיד שעמד לרשותה.‬
‫אם היא לא הייתה בוחרת בזה…‬
‫לא הייתה נקרית בפניה ההזדמנות הזו.‬
‫אן יון-סו היא לא רק קורבן,‬
‫אלא גם ניצולה של המקרה הזה.‬
‫היא שורדת‬
‫שנלחמה כדי להשיב לעצמה את חייה‬ ‫ואת בתה הקטנה.‬
‫עכשיו…‬
‫אני שואל שוב.‬
‫איפה הכול השתבש?‬
‫אם אפשר לתקן את העוול הזה…‬
‫האם חייה יחזרו לקדמותם?‬
‫אף על פי כן…‬
‫כולי תקווה שזה יקרה.‬
‫זה הכול.‬
‫בנוגע לאישומים ברצח‬ ‫ובעבירות הנלוות נגד אן יון-סו,‬
‫בית המשפט נותן בזה את פסק דינו.‬
‫באישום העיקרי ברצח לי קי-דה,‬
‫בית המשפט מוצא את הנאשמת,‬
‫אן יון-סו, לא אשמה.‬
‫בנוגע לאישומים הנלווים,‬ ‫בית המשפט מוציא את פסק דינו להלן.‬
‫ניסיון לרצח לפי סעיף 25 לחוק הפלילי,‬
‫אשמה.‬
‫הכנה וקשר לביצוע רצח‬
‫לפי סעיף 255, אשמה.‬
‫כליאת שווא לפי סעיף 276, אשמה.‬
‫לפיכך, בית המשפט גוזר על אן יון-סו‬
‫עונש של שנתיים מאסר,‬ ‫על תנאי למשך שלוש שנים.‬
‫הסיבה לגזר הדין הזה היא כדלקמן.‬
‫בפרט, בכל הנוגע לאישומים של ניסיון רצח‬
‫וכליאת שווא,‬
‫התחשב בית המשפט בעתירת משפחת הקורבן‬
‫בהפחתת העונש.‬
‫זו עתירה.‬
‫אם...‬
‫סה-הון היה מודה במה שעשה…‬
‫ונענש כראוי…‬
‫מה לדעתך היה קורה?‬
‫אם הוא היה עושה זאת…‬
‫הכול היה אחרת עכשיו.‬
‫אילו כך היה.‬
‫במהלך החקירה…‬
‫היו רגעים שחשבתי…‬
‫שאולי אן יון-סו היא לא הרוצחת.‬
‫בכל פעם, קברתי את המחשבה הזאת.‬
‫ניצלתי את מותם של הקורבנות כהצדקה,‬
‫והשתמשתי בתחושת הצדק הרדודה שלי‬
‫כתובע בתור תירוץ…‬
‫כדי לדחוק בעצמי להאמין‬ ‫רק במה שיכולתי לראות.‬
‫כשהיה עליי להסס…‬
‫רק נעשיתי מקובע יותר.‬
‫אז, על אף שידעתי‬ ‫שזעמך על אובדן משפחתך היה מסוכן…‬
‫התעלמתי מזה.‬
‫אן יון-סו הייתה לפני הכול.‬
‫אני אסדר את העניינים עכשיו. כן.‬
‫כפי שנכון לעשות.‬
‫גברת אן.‬
‫את יכולה ללכת הביתה עכשיו.‬
‫אני רוצה לציין דבר אחד לגבי היצירה הזו.‬
‫יש עליה טביעות אצבע.‬
‫טביעות אצבע?‬ ‫-כן.‬
‫מאחר שזו יצירה שפורסמה לאחר מות היוצר,‬
‫הדפסנו את הלוח המקורי כפי שהוא.‬
‫חשבנו שזה משמעותי כשעצמו.‬
‫אני מבינה.‬
‫הכנו רק הדפס אחד.‬
‫מדובר בהדפס יחיד,‬ ‫דבר חריג בהדפסי לוחות נחושת.‬
‫בהחלט שווה לאסוף אותו.‬
‫הלוח המקורי הושמד?‬
‫לא, הלוח המקורי נמצא בסטודיו של האומן.‬
‫אבל בבקשה אל תדאגי.‬
‫לא יודפסו עותקים נוספים.‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫אולי חשבת שנפטרת מכל הראיות.‬
‫אבל לא.‬
‫היה הדפס ניסיון.‬
‫הנה.‬
‫טביעת האצבע נמצאת גם עליו.‬
‫זו טביעת האצבע שלי?‬
‫כן.‬
‫זה שלך, גברת צ'וי.‬
‫את לא עונדת את השעון שלך.‬
‫שמעתי שהוא היה חשוב לך מאוד.‬
‫כשבעלי…‬
‫מונה למרצה,‬
‫נתנו זה לזה במתנה את השעונים האלה.‬
‫כשקברתי אותו…‬
‫קברתי אותו איתו בים.‬
‫את…‬
‫רצחת את לי קי-דה?‬
‫לא.‬
‫בעלי רצח אותו.‬
‫זה קרה כל כך מהר.‬ ‫אפילו לא היה לי זמן לעצור אותו.‬
‫עד שהסתובבתי,‬
‫לבעלי כבר היה סכין ביד.‬
‫סו-יון.‬
‫הוא פשוט היה כל כך גס רוח כלפיך.‬
‫יקירי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אטפל פה בעניינים. לכי.‬
‫אני בסדר.‬
‫כן, את בסדר. אל תדאגי, בסדר?‬
‫אני אנקה את זה מהר ואבוא ממש אחרייך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫כמה זמן הוא חורט את לוחות הנחושת האלה?‬
‫הוא נושם, אבל הוא לא…‬
‫קי-דה, תסתכל עליי.‬
‫קי-דה, תפקח עיניים.‬
‫אל תעצום עיניים.‬
‫בבקשה אל תעזוב אותנו, קי-דה.‬
‫קי-דה.‬
‫בבקשה, תמהרו!‬
‫אני יודעת שזה לא היה בסדר…‬
‫אבל לא יכולתי להסגיר את בעלי.‬
‫כי יכולתי להבין אותו.‬
‫גברת צ'וי.‬
‫מרגע זה, את חשודה כשותפה לרציחות‬ ‫של לי קי-דה וקו סה-הון.‬
‫נצטרך לטעון על כך,‬
‫אך קיימות ראיות מוצקות‬ ‫המצביעות על כך שאת רצחת את לי קי-דה.‬
‫אני מניחה…‬
‫שעם חשד כזה הכול התחיל עבור אן יון-סו.‬
‫יש לך זכות לעורך דין ולשמור על שתיקה.‬
‫"הו, ירח יקר, בבקשה תן לנו אורז וקארי‬
‫"תן לנו צמיד ברונזה בשביל אחותי הקטנה…"‬
‫סופ, את שמחה?‬ ‫-כן!‬
‫"תן לנו פיל וסוס‬ ‫שאחותי הקטנה תוכל לרכב עליהם‬
‫"תן לנו כיסא שאחותי הקטנה תוכל לשבת עליו‬
‫"תן לנו מיטה וספה שאחותי הקטנה תוכל לישון‬
‫"תן לנו הצגה בה אחותי הקטנה תוכל לצפות‬
‫"תן לנו את סבתא צ'ו‬ ‫שתוכל לטפל באחותי הקטנה‬
‫"תן לנו את סבתא גרט שיכולה לדאוג לי…"‬
‫סופ, את יכולה לצאת.‬
‫תגידי שלום לחברים שלך.‬
‫שלום.‬
‫רציתי לכפר על מה שעשיתי.‬
‫למרות שלי אין…‬
‫לך יש לאן לחזור.‬
‫שנחזיר את השעון הזה לאון?‬
‫כן.‬
‫אולי תתלי אותו את?‬
‫כל הכבוד.‬
‫בואי.‬
‫אתם תתפסו אותו?‬
‫שלוש!‬
‫נשיקה!‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה הם עושים?‬
‫זו בטח חתונה.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-וואו.‬
‫תודה.‬
‫תודה!‬
‫אתם יכולים להיכנס!‬
‫זה ממש נחמד, נכון?‬
‫כמה יפה.‬
‫מזל טוב!‬
‫תודה. נהיה מאושרים יחד!‬ ‫-את צריכה להתחתן ככה יום אחד.‬
‫בואי נלך.‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬