THE PRICE OF CONFESSION
HONGSEOS GRUNNLEGGER OG GJESTER PÅ ÅPNINGSDAGEN
NOEN MÅNEDER TIDLIGERE
Det er musikkstudentene våre.
God kveld. Dette er Jin Young-in, advokaten som donerte maleriet.
Hei.
-Her borte. -Hei, kjære.
Beklager at jeg er sen.
Direktør Kim, dette er kona mi.
Hei, jeg er Choi Min-ho.
Jeg vet hvem du er. Du er Choi Su-yeon, cellisten.
Takk for at dere donerte et så verdifullt maleri.
Det har fått mye oppmerksomhet.
-Vi er takknemlige. -Kom.
-Hei, direktør Kim. -Så fint du kom.
Gratulerer.
Du kom, Lee. Du må hilse på.
Dette er advokat Jin Young-in, nyutnevnt professor på juridisk fakultet.
Han har tatt flere straffesaker enn noen annen advokat i Korea.
-Jeg er Jin Young-in. -Hei, hyggelig å møte deg.
Lee, bli med meg.
Dette er Lee Ki-dae, en kunstner.
Jeg har tilbudt ham plass på fakultetet,
men han takker alltid nei.
Kom hit litt.
Dette er visst av en anerkjent afrikansk kunstner.
-Du kjenner sikkert til det. -Ja.
Formann Hwang fra H Group samler visst også på Sokoboakos verker.
Hvordan er det å se det selv? Del tankene dine.
Vel…
Det var originaliteten som fikk mye oppmerksomhet i starten,
men det viser seg at
de plagierte en yngre student.
De bruker visst mye tid på rettstvister.
Stemmer det?
Det er derfor man trenger en ekspertvurdering.
Direktøren spør meg alltid om å vurdere maleriene folk donerer.
Jeg må innrømme at det setter meg i en ubehagelig posisjon til tider,
og det hedrer ikke verket.
Men det var derfor jeg sa det jeg sa.
Jeg forlater skolen nå. Jeg drar rett til barnehagen.
Jeg blir kanskje litt sen. Sier du fra til Sop og læreren?
-Jeg kommer snart. Jeg har ringt drosje. -Hr. Lee.
Hei.
Beklager, har vi møttes?
Ja. Jeg er Jin Young-in, jusprofessor.
Direktør Kim introduserte oss på galleriåpningen.
Vi snakket om Sokoboako-maleriet.
-Ja, det stemmer. -Jeg hadde tenkt å besøke deg.
Jeg tror direktøren fikk feil inntrykk
på grunn av det du sa om Sokoboako den dagen.
Beklager, men jeg er litt sent ute.
-Men… -Ja, drosjen er her.
Du skylder meg en unnskyldning.
Mr. Lee, retten avgjorde nettopp at det ikke er plagiat.
-Selvsagt bør du si unnskyld. -Hør…
Direktøren fikk feil inntrykk av meg.
Er det virkelig verdt å krangle så mye om det?
Du ignorerte alle anrop og meldinger med vilje, ikke sant?
-Herregud. -Det er frekt.
-Selvsagt må du si unnskyld. -Nei. Aldri ring igjen.
Hallo?
Kjære.
KUNSTNER LEE KI-DAE
-Hallo? -Gi deg, ellers jeg ringer politiet.
"Unnskyld." Det er alt vi vil høre…
Hallo?
Su-yeon.
Jeg tror dette er Ko Dong-uks telefon.
Dette er meldingene hans til Ko Se-hun. Disse matcher bildene An sendte oss.
Hr. Ko.
Er det noe som mangler?
Nei.
Han har drevet
og egget opp Ko Dong-uk.
Han så en sørgende manns raseri utenfor retten.
Men hadde ikke Ko Dong-uk spørsmål etter å ha mottatt disse bildene?
Hvem som sendte dem og hvorfor?
Han var forvirret,
derfor ble han
mer fiksert på det han kunne se.
-Ko Dong-uk er sendt til sykehuset. -Ok.
Finn hr. Jin.
An Yun-su vil ikke være langt unna ham.
Greit.
Nam, sjekk skiltene og spor Jin Young-ins bil.
Bae, finn adressen hans.
-Nei, dra dit selv. -Ok.
Jeg løy. Det er ikke bevis i Ko Se-hun-saken.
Om du visste at det ikke ville holde,
hvorfor løy du?
Det var lokkemat.
Jeg vet hvem det er, men jeg kan ikke ta dem alene.
Mener du hr. Jin?
Han sendte deg truende meldinger i mitt navn den dagen han besøkte meg
i fengselet.
Var det ikke fra deg?
Jeg ville sendt det samme om jeg hadde en telefon.
Slik at du ville drepe Ko Se-hun uten å nøle.
Han var ikke alene om dette.
Kona hjalp ham.
Hva fikk deg til å trå til?
Kona mi foreslo det.
Hun sa at tilståelsen din ga noen en sjanse til å renvaske seg,
og jeg var enig.
Det finnes et vitne.
En gutt så Ko Se-hun
bli drept.
Jeg har allerede møtt ham.
Hvem da?
Hva…
Hva så han og hvordan?
Hva faen? Slipp meg!
Hvem er du? Ikke drep meg.
Du kan høre meg, ikke sant?
Hvem drepte
Ko Se-hun?
Du vet…
Hvem?
Kunstlæreren som drepte mannen sin.
Kall det karma.
Hva skjedde så?
Jeg var for redd til å se resten.
Han hadde hele opptaket fra den dagen.
Fy faen. Jeg trodde jeg var død. Gale kjerring.
Bare gjør deg klar til å spille.
Det står mye penger på spill.
Sier du at det var Jin?
Det viktigste er at det ikke var deg.
Les meldingene.
Den tilhørte Se-hun.
Hvordan visste han å sende dem til denne telefonen?
Hr. Ko.
Har du møtt denne personen før?
Han kom hjem til meg
ikke lenge etter du og An Yun-su
kom innom.
Hva snakket dere om?
Han sa unnskyld.
Han beklaget som kvinnens advokat.
Han sa at om han hadde visst om avtalen mellom dem,
ville ikke Se-hun blitt drept.
Ja?
Den kvinnen.
Jeg har sett henne før.
Venter du på barnebarnet ditt?
De er babyer til de flytter ut, selv om de er blitt store.
Jeg håper de tar seg god tid til å bli store.
Prøver dere
å fortelle meg
at det var de som drepte Se-hun?
-Det er ikke… -Ja.
Det er slik jeg ser det.
Den kvinnen sa det samme tidligere.
At An Yun-su ikke gjorde det.
Hvordan fikk Jin denne videoen?
Baek.
Jang Jeong-gu her.
Det er meg, An Yun-su.
Jeg sendte deg en video.
Jeg fikk den, men hvor er du nå?
Det er videoopptak fra da Ko Se-hun ble drept.
På slutten av videoen
vil du se at morderen ikke var meg.
Var det Jin Young-in?
Vi så ham på et fotograf i galleriet mens vi lette etter deg.
Sammen med mannen din.
Du vet tegningen av Choi Su-yeon du la igjen hos betjent Bae?
Den er borte.
Du hadde rett.
Så fra nå av, ikke handle alene. Samarbeid med oss.
Jeg må sjekke noe først.
Jeg finner deg når jeg er sikker.
Fru An.
Du skremte meg.
Jeg trodde jeg slapp unna.
Heldigvis røpte du at fingeravtrykket var på kobberplaten.
Hvor er platen?
Sett den fra deg.
JERNKLORID
Det stemmer.
Jeg drepte mannen din.
Nei.
Det var ikke deg jeg så den dagen.
Det var kona di.
Hva snakker du om?
Nei! Det var meg du så den dagen!
Mannen din
var så frekk mot oss.
-Det er ingen grunn til å drepe noen. -Hvem bestemmer det?
Offeret gjør!
Lee Ki-dae
fornærmet oss.
Dette er din feil!
Det kunne blitt begravet og glemt,
men du gravde alt opp!
Du har ikke rett til å moralisere.
Mo, den siktede for drapet på tannlegeparet,
tilsto enda et drap under rettssaken.
Mo var den eneste som beholdt roen under den sjokkerende tilståelsen.
-Ettersom det… -Jeg trodde vi slapp unna.
Hva i all verden foregår?
Myndighetene har sagt at ingenting er bekreftet…
-Kjære. -Ja?
Hva er dette?
Gi den til frk. Mo.
Det er de små tingene som rører folk.
Så hvorfor?
Hvorfor drepte du ikke bare Ko Se-hun?
Om du hadde holdt ord, hadde vi ikke stått her.
Og Mo Eun burde takke meg.
Det var jeg som hevnet søsteren hennes.
Jeg måtte fullføre det du ikke klarte!
Ta den ut.
Det er Jangs nummer.
Helvete.
Du trodde det var den perfekte forbrytelse, ikke sant?
Baek ser nok på den uredigerte videoen akkurat nå.
Hvor mange ganger tror du jeg har sett den?
Titalls ganger? Hundrevis?
Den avslører bare at fru. An ikke er morderen.
Jeg vet at Baek mistenker meg.
Som du sa, fru. An, konflikten med Lee Ki-dae
var ikke verdt å drepe for.
"Jeg drepte
mannen min.
Men jeg drepte ikke Ko Se-hun."
Det du sa i tilståelsesvideoen blir sannheten nå.
Du drepte Lee Ki-dae, akkurat som du tilsto.
Og Ko Se-hun
ble drept av noen Mo Eun sendte!
Nei!
Ikke gjør det.
Jeg skal prøve å inngå en avtale med deg også, fru. An.
Hell etsemiddelet over kobberplaten.
Få opp farten!
Bare ødelegg fingeravtrykket.
Så vi begge kan få fred!
Si at Mo Eun lurte deg til å tilstå som en del av planen hennes.
Det var derfor du drepte henne!
Du er gal.
Det er nødvendig.
Se hvor vi er nå.
Hva sier du?
Vil du bestemme deg fortere om jeg gir henne et lite stikk?
Stopp!
Stopp.
Bra.
Nå må du
drepe henne.
Stopp denne galskapen.
Jeg ødela fingeravtrykkene.
Jeg visste det.
Jeg visste at du ikke ville klare det. Kona mi sa det selv.
Det er sånn An Yun-su er.
Du er bare et menneske.
Du spurte meg om
hvorfor jeg hjalp deg.
Jeg ville gjøre opp for det jeg gjorde.
Det er alt.
Selv om jeg ikke har det,
har du et sted å dra tilbake til.
Hva gjør du?
Jang, jeg gjorde ikke dette! Psykoen gjorde det mot seg selv!
-Slipp kniven! -Hun gjorde det selv!
Fru An!
Nei…
Hvorfor?
Hvorfor…
Hvorfor gjorde…
Sakte.
Fy faen.
Jeg trodde jeg var død. Gale kjerring.
Telefonen min.
For i helvete.
Hei. Jeg døde nesten på ordentlig.
HVA FAEN? RASKA PÅ
EN GAL KJERRING PRØVDE Å KNIVSTIKKE MEG
HOLD KJEFT. RUNDEN BEGYNNER NÅ!
Idiotene tror meg ikke.
Hei.
Samme det. Bare gjør deg klar til å spille.
Det står mye penger på spill.
Hei.
Dagens kamp er viktig, ok?
Ja, jeg tar hammeren.
BEVIS #5
OVERVÅKNINGSVIDEO FRA ÅSTEDET
Forsvar.
Presenter saken deres.
Hvor gikk det galt?
Den 15. april 2022,
da Lee Ki-dae, tiltaltes ektemann, ble drept,
ankom den tiltalte åstedet,
fant ham døende og ringte nødtelefonen.
Det var da tragedien begynte.
I fengselet inngikk hun en avtale med en morder,
vel vitende om hvor galt og forferdelig det var,
for det var den eneste utveien hun hadde.
Hadde hun ikke gjort det,
ville hun aldri fått denne sjansen.
An Yun-su er ikke bare et offer, men en overlevende i denne saken.
Hun er en overlevende som kjempet for å få tilbake datteren og livet sitt.
Så,
jeg spør igjen.
Hvor gikk det galt?
Hvis feilen rettes opp,
kan livet hennes bli som før?
Vel,
jeg håper det.
Det var alt.
For anklagene om drap og andre lovbrudd, avsier retten følgende dom.
For drapet på Lee Ki-dae, finner retten tiltalte,
An Yun-su, ikke skyldig.
På de andre tiltalepunktene, avsier retten følgende dom.
For drapsforsøk i henhold til paragraf 25,
skyldig.
For drapsforbund i henhold til paragraf 255, skyldig.
Ulovlig frihetsberøvelse i henhold til paragraf 276, skyldig.
Derfor dømmer retten An Yun-su
til to års ubetinget, pluss tre års betinget fengsel.
Grunnen til dommen er som følger.
Særlig angående anklagene for drapsforsøk og ulovlig frihetsberøvelse,
har retten tatt hensyn til en anmodning fra offerets familie
om redusert straff.
Det er en anmodning.
Dersom
Se-hun hadde innrømmet det han gjorde galt
og ble straffet…
…hva tror du ville skjedd?
Om han hadde det,
ville ting vært annerledes.
Om han hadde det.
Under etterforskningen…
…trodde jeg noen ganger
at An Yun-su kanskje var uskyldig.
Men jeg undertrykket tanken.
Jeg brukte ofrenes dødsfall og min overfladiske rettferdighetssans
som aktor som unnskyldning…
…til å kun tro det jeg kunne se.
Da jeg burde stoppet opp…
…ble jeg bare mer fiksert.
Jeg visste at raseriet ditt over å miste familien, var farlig…
…men jeg overså det.
An Yun-su var prioritet.
Jeg skal ordne opp i ting nå.
Som jeg burde.
Fru An.
Du kan dra hjem nå.
Jeg vil påpeke én ting om dette verket.
Det har fingeravtrykk.
-Fingeravtrykk? -Ja.
Siden det er et posthumt verk, trykket vi originalplaten som den er.
Vi syntes det var meningsfullt i seg selv.
Jeg skjønner.
Vi laget bare ett trykk.
Det er en mono-utgave, uvanlig i kobberstikk.
Det har høy samlerverdi.
Er originalen ødelagt?
Nei, originalplaten er i kunstnerens atelier.
Men ikke vær redd.
Det blir ikke flere trykk.
Det håper jeg ikke.
Du trodde kanskje du ble kvitt alle bevis.
Men nei. Det fantes et prøvetrykk.
Her. Fingeravtrykket er på det også.
Er det mitt fingeravtrykk?
Ja.
Det er ditt.
Du har ikke på klokken.
Jeg hørte den betyr mye for deg.
Da mannen min
ble utnevnt til professor,
ga vi hverandre disse klokkene.
Da jeg begravet ham…
…begravet jeg den med ham.
Drepte du
Lee Ki-dae?
Nei.
Mannen min gjorde det.
Det skjedde så fort. Jeg rakk ikke å stoppe ham.
Da jeg snudde meg,
hadde han allerede en kniv i hånden.
Su-yeon.
Han var så frekk mot deg.
Kjære.
Det går bra.
Jeg tar meg av ting her. Bare dra, du.
Det går bra med meg.
Ja, det går bra. Ikke vær redd, ok?
Jeg skal fjerne sporene, så kommer jeg straks.
Det går bra.
Ja, det går bra.
Hvor lenge har han etset de kobberplatene?
Han puster, men han…
Ki-dae, se på meg.
Ki-dae, åpne øynene.
Ikke lukk øynene.
Ikke forlat oss, Ki-dae.
Ki-dae.
Skynd dere!
Jeg vet det var galt,
men jeg klarte ikke å anmelde mannen min.
Fordi jeg kunne forstå ham.
Fru Choi.
Du er mistenkt som medskyldig i drapene på Lee Ki-dae og Ko Se-hun.
Vi må ta det i retten,
men det er betydelige bevis for at du drepte Lee Ki-dae.
Det var vel…
…mistanken som felte An Yun-su også.
Du har rett til å tie og på en advokat.
Kjære måne, gi oss ris og curry
Gi et bronsearmbånd Til lillesøsteren min
-Sop, er du glad? -Ja!
Gi oss en elefant og en hest Som lillesøsteren min kan ri på
Gi oss en stol Som lillesøsteren min kan sitte på
Gi oss en seng og en sofa Som lillesøsteren min kan sove på
Gi oss et skuespill Som lillesøsteren min kan se på
Gi oss bestemor Choo Som kan ta seg av lillesøsteren min
Gi oss bestemor Gert Som kan ta vare på meg…
Kom ut, Sop.
Hils på vennene dine.
Hei.
Jeg ville gjøre opp for det jeg gjorde.
Selv om jeg ikke har det,
har du et sted å dra tilbake til.
Skal vi gi klokken tilbake til Eun?
Ja.
Vil du henge den opp?
Bra jobbet.
Kom.
Hvem tar imot?
Tre!
Kyss!
Hva skjer?
-Hva gjør de? -Må være et bryllup.
-Så fint. -Jøss.
Takk.
Takk!
Dere kan komme inn!
Så fint det er.
Så nydelige.
Gratulerer!
-Takk. Vi blir lykkelige! -Du burde gifte deg slik en dag.
Kom igjen.
Takk!
Tekst: Silvia Alstad