HONGSEOS GALLERI ORDFÖRANDE KIM JIN-MAN MED HEDERGÄSTER
NÅGRA MÅNADER TIDIGARE
De är våra musikelever.
Hej.
Det här är Jin Young-in, juristen som donerade tavlan.
Hej.
-Här borta. -Hej älskling.
Ursäkta. Jag är sen, eller hur?
Direktör Kim, det här är min fru.
Hej, jag heter Choi Su-yeon.
Hej, jag vet vem du är. Du är Choi Su-yeon, cellisten.
Tack för donationen av en så värdefull tavla.
Vårt galleri blev uppmärksammat.
-Det är ni värda. -Kom.
-Hej direktör Kim. -Kul att du kunde komma.
Grattis.
Du kom, Lee. Säg hej.
Det här är Jin Young-in. Han är jurist.
Han är nybliven professor på juristlinjen.
Han har nog hanterat fler brottsfall
än nån annan i Korea.
-Jag heter Jin Young-in. -Trevligt att träffas.
Lee, kom.
Det här är Lee Ki-dae, en konstnär.
Jag skulle vilja rekrytera honom till vår skola också,
men han nappar inte.
Lee, följ med mig.
Jag hörde att det är en afrikansk konstnär som slagit igenom nu.
-Du har väl hört talas om konstnären? -Ja.
H-groups ordförande Hwang
samlar visst också på målningar av Sokobako, eller hur?
Hur känns det att se den i verkligheten?
Tja…
Till en början fick verken stor uppmärksamhet,
men det visade sig att konstnären plagierade en yngre kollega.
Det sägs att konstnären frekvent är inblandad i rättsprocesser.
Jaså?
Det är därför man behöver ett expertutlåtande.
Direktören ber mig alltid att utvärdera målningarna som doneras.
Men det försätter mig i en svår sits ibland.
Och det hedrar inte verket. Det var därför jag var så där tidigare.
Älskling, jag lämnar universitetet nu. Jag åker till förskolan.
Jag blir lite sen. Kan du informera Sop och hennes lärare?
-Jag kommer snart. Jag ringde en taxi. -Herr Lee.
Hej.
Åh, hej.
Ursäkta, har vi träffats?
Ja. Jag är Jin Young-in, juridikprofessor.
Direktör Kim presenterade oss på invigningen.
Vi pratade om Sokoboako-målningen.
-Ja, jag förstår. -Jag har tänkt besöka dig.
Jag tror att direktören kan ha missförstått
på grund av det du sa om Sokoboako den dagen.
Ursäkta, men jag är lite sen.
-Men… -Ja, taxin är här.
Du är skyldig mig en ursäkt.
Rätten har fastställt att det inte är fråga om plagiering.
-Du borde be om ursäkt. -Hör på…
Direktören missförstod mig på grund av det du sa.
Är det verkligen nåt att tjafsa så mycket om?
Du har ignorerat alla mina samtal och sms, eller hur?
-Jösses! -Är det inte oförskämt?
-Du måste be om ursäkt… -Nej. Ring mig aldrig igen.
Hallå?
Älskling.
KONSTNÄR LEE KI-DAE
Hallå?
Sluta innan jag ringer polisen.
"Jag ber om ursäkt." Det är allt vi vill höra… Hallå?
Su-yeon.
Herr Baek, jag tror att det här är Ko Dong-uks mobil.
Det här är hans och Ko Se-huns meddelanden.
Och det här är fotona som fru An skickade oss.
Herrn.
Saknas nåt här?
Nej.
Han provocerade Ko Dong-uk.
Han skulle ha sett en sörjande mans ilska i rätten den dagen.
Men varför frågade Ko Dong-uk inget efter att ha tagit emot de här bilderna?
Han lär ha velat veta vem som skickade dem och varför.
Han blev förvirrad.
Det gjorde honom ännu mer fixerad vid vad han konkret kunde se.
-Ko Dong-uk har förts till sjukhuset. -Okej.
Hitta herr Jin.
An Yun-su är inte långt från dem.
Okej.
Kolla registreringsnumret och spåra Jin Young-ins bil.
Inspektör Bae, besök hans hemadress.
Okej.
Jag ljög. Det finns inga bevis i Ko Se-huns fall.
Varför ljög du om nåt som skulle avslöjas så snabbt?
Det var ett lockbete.
Jag tror jag vet vem det är, men jag kan inte gripa personen själv.
Du menar herr Jin?
Han skickade dig hotfulla meddelanden och låtsades vara jag
dagen han besökte mig
i fängelset.
Vänta, var de inte från dig?
Jag hade skickat samma saker om jag hade haft en mobil.
Så att du skulle döda Ko Se-hun utan att tveka.
Han kan inte ha gjort det här ensam. Hans fru var alltid med honom.
Vad fick dig att vilja försvara mig?
Min fru föreslog det.
Hon sa att din bekännelse gav nån en chans att rentvå sitt namn,
och jag instämde.
Det finns ett vittne.
En pojke såg Ko Se-hun
bli mördad.
Jag har redan träffat honom.
Vem är det?
Vad…
Vad såg han och hur?
Vad fan? Släpp mig!
Vem är du? Döda mig inte!
Du hör mig, eller hur?
Vem mördade
Ko Se-hun?
Du känner…
Vem?
Konstlärarinnan som dödade sin man.
Här får du ditt straff.
Och sen då?
Jag var för rädd för att titta på resten.
Han hade hela inspelningen från den dagen.
Helvete. Jag trodde att jag skulle dö. Vilken galen subba.
Sak samma. Dags att spela.
Mycket pengar står på spel. Fan.
Menar du att det är Jin?
Det viktiga är att det inte är du.
Kolla meddelandena.
Den tillhörde Se-hun.
Hur visste han att han skulle skicka dem till den här mobilen?
Herrn.
Har du träffat den här personen förut?
Han kom hem till mig
strax efter att du och An Yun-su kom förbi.
Vad pratade ni om?
Han sa att han var ledsen.
Som kvinnans advokat bad han om ursäkt
och sa att om han hade känt till avtalet mellan de två kvinnorna
skulle Se-hun inte ha dött.
Ja?
Hon där.
Jag har sett henne förut.
Du måste vänta på ditt barnbarn.
Man brukar säga att de är ens småttingar tills de flyttar ut.
Men jag hoppas att de tar tid på sig att växa upp.
Menar ni
att det var de
som mördade Se-hun?
-Tja, det är inte… -Ja.
Det är vad jag tror.
Kvinnan sa samma sak tidigare.
Att An Yun-su inte gjorde det.
Hur fick Jin den här videon?
Herr Baek?
Jang Jeong-gu här.
Det är jag, An Yun-su.
-Jag skickade nyss en video. -Jag fick den, men var är du nu?
Det är övervakningsvideo från dagen Ko Se-hun mördades.
Om man tittar till slutet
ser man den riktiga mördaren.
Är det Jin Young-in?
Vi såg honom på ett foto i galleriet när vi sökte efter dig.
Det var fotot med din man.
Och skissen på Choi Su-yeon som du lämnade till kommissarie Bae,
den är borta.
Du hade rätt, fru An.
Så…
Samarbeta med oss.
Jag måste kolla upp en sak.
Sen kommer jag.
Fru An…
Fru An.
Du skrämde mig.
Jag trodde att jag hade tur.
Men om det inte vore för dig
hade jag inte vetat att det fanns fingeravtryck på plåten.
Var är kopparplåten?
Ställ ner den.
Det stämmer…
Jag mördade din man.
Nej.
Det var inte dig jag såg den dagen.
Det var din fru.
Vad snackar du om?
Nej! Det var mig du såg den dagen!
Din man
var så oförskämd mot oss.
Det är ingen orsak att mörda nån.
Och vem avgör det? Det gör den som blivit utsatt!
Lee Ki-dae
förolämpade oss.
Allt är ditt fel!
Det kunde ha mörkats,
men du grävde upp allt!
Du har ingen rätt att skylla på nån.
Den tilltalade, Mo, som står inför rätta för tandläkarmordet,
erkände ännu ett mord under rättegången.
Endast Mo förblev lugn
i den chockerade rättssalen när hon erkände.
Jag trodde att vi hade tur.
Vad i hela friden pågår?
Enligt myndigheterna är inget bekräftat än…
-Älskling. -Ja?
Vad är det?
Ge den till fröken Mo.
Det är de små sakerna som berör folk.
Så varför?
Varför kunde du inte döda Ko Se-hun?
Om du hade hållit ditt ord hade det inte blivit så här!
Och Mo Eun borde tacka mig.
Jag är ju den som utförde hämnden åt henne!
Jag var tvungen att avsluta det du inte förmådde!
Ta fram den.
Det är Jangs nummer.
Fan också.
Du trodde att allt var vattentätt, eller hur?
Åklagare Baek tittar nog på originalvideon just nu.
Hur många gånger tror du jag har sett den? Dussintals? Hundratals?
Det blir åtminstone tydligt att fru An inte är mördaren.
Jag vet att åklagare Baek misstänker mig.
Som du sa, fru An, var problemet jag hade med Lee Ki-dae
inte värt att döda för.
"Jag dödade
min make.
Men jag dödade inte Ko Se-hun."
Det du sa i din bekännelsevideo blir sanningen nu.
Du dödade Lee Ki-dae, precis som du erkände.
Och Ko Se-hun
mördades av nån Mo Eun skickade!
Nej!
Gör det inte!
Jag ska försöka sluta ett avtal
med dig också, fru An.
Häll etsmedlet på kopparplåten.
Skynda dig!
Vi gör oss av med fingeravtrycken så vi äntligen får ett slut på det här!
Säg att Mo Eun satte dit dig
och tvingade dig att erkänna som en del av hennes plan.
Därför dödade du henne också.
Du är galen.
Det måste jag vara. Se vilken situation vi har hamnat i.
Nå?
Blir det lättare att bestämma dig om jag ger henne ett hugg?
Sluta!
Sluta.
Bra.
Döda henne nu.
Sluta med galenskaperna.
Jag raderade fingeravtrycken.
Jag visste väl att du inte skulle klara det.
Min fru sa det också. Det är en sån person An Yun-su är.
Du är bara mänsklig.
Du frågade mig
varför jag hjälpte dig.
Jag ville ställa saker till rätta efter det jag gjort.
Den är allt.
Till skillnad från mig
har du en plats att återvända till.
Vad gör du?
Jang, jag gjorde det inte!
Galningen gjorde det mot sig själv!
-Släpp kniven! -Hon gjorde det själv!
Fru An!
Nej!
Varför gjorde du så?
Varför?
Långsamt.
Helvete. Jag trodde att jag skulle dö. Vilken galen subba.
Min mobil…
Helvete!
Du.
Jag dog nästan nyss. På riktigt.
VAD FAN? SKYNDA PÅ BARA
EN GALEN KVINNA FÖRSÖKTE KNIVHUGGA MIG
LÄGG AV. DU BEHÖVS DEN HÄR OMGÅNGEN
Idioterna tror mig inte.
Okej.
Sak samma. Dags att spela.
Mycket pengar står på spel.
Okej…
Dagens match är viktig, okej?
Ja, jag tar hammaren.
BEVIS NUMMER 5
Advokat, presentera ditt fall.
Var gick allt fel?
Den 15 april 2022
när Lee Ki-dae, den tilltalades make, blev mördad
kom den tilltalade till platsen
där hon fann honom döende och ringde 112.
Det var då hennes tragedi började.
I fängelset slöt hon ett avtal med en mördare
trots att hon visste hur hemskt det var,
för hon hade inget val.
Annars hade hon aldrig fått den här chansen.
An Yun-su är inte bara ett offer, hon är en överlevande i fallet.
En överlevande som kämpade för att återfå sitt liv och sin lilla flicka.
Så, jag frågar igen:
När gick allt fel?
Om det felet kan rättas till,
kan hennes liv bli som det en gång var?
Hur som helst…
…hoppas jag att det kan det.
Det var allt.
Gällande anklagelserna om mord och därtill kopplade brott
avkunnar domstolen följande dom: Gällande mordet på Lee Ki-dae
blir den tilltalade, An Yun-su, frikänd.
Angående anklagelserna om mordförsök
finner rätten An Yun-su skyldig.
Förberedelser till mord: Skyldig.
Olaga frihetsberövande: Skyldig.
Därför dömer domstolen An Yun-su
till två års fängelse med tre års uppskov av verkställandet.
Anledningen till domen är som följer:
Särskilt i fallet med mordförsök och olaga frihetsberövande
påverkade offrets anhörigas vädjan domstolens beslut om strafflindring.
Det är en vädjan.
Om Se-hun hade erkänt
och blivit bestraffad,
vad tror du hade hänt?
I så fall hade saker blivit annorlunda.
Om han nu hade gjort det.
Under utredningen
fanns det tillfällen då jag tänkte att An Yun-su kanske inte var mördaren.
Jag skakade alltid av mig den tanken. Jag använde offrens död som ett svepskäl
och använde min ynkliga känsla för rättvisa som en ursäkt
för att bara tro på det jag såg framför mig.
Där jag borde ha tvekat blev jag istället mer beslutsam.
Jag förstod att din vrede över att ha förlorat familjen var farlig,
men jag ignorerade det. Att sätta dit An Yun-su hägrade.
Jag ska ställa allt till rätta från och med nu.
Som sig bör.
Fru An.
Du kan åka hem nu.
Jag vill påpeka en sak om det här verket.
Det har fingeravtryck.
-Fingeravtryck? -Ja.
Eftersom det är ett postumt verk
tryckte vi kopparplåten som den var. Det kändes meningsfullt.
Jag förstår.
Vi gjorde bara ett enda tryck. Det är ovanligt inom gravyr.
-Värdet blir högt. -Är originalet förstört?
Nej, kopparplåten finns i konstnärens ateljé.
Men oroa dig inte.
Det blir inga fler tryck.
Det hoppas jag inte.
Du kanske tror att du gjorde dig av med alla bevis, men icke.
Det fanns ett provtryck.
Här.
Fingeravtrycket.
-Är det mitt fingeravtryck? -Ja.
Det är ditt.
Du har inte din klocka på dig. Jag hörde att den betydde mycket för dig.
När min make
utnämndes till professor gav vi varandra de klockorna.
När jag begravde honom
begravde jag den med honom i havet.
Mördade du Lee Ki-dae?
Nej.
Min make gjorde det.
Det gick så fort. Jag hann inte stoppa honom.
När jag vände mig om
hade min make redan en kniv i handen.
Su-yeon…
Han var så oförskämd mot dig.
Älskling.
Det är okej.
Jag tar hand om det här. Gå.
Jag är okej.
Ja. Oroa dig inte, okej?
Jag städar upp här och kommer snart.
Det är okej.
Ja, det är okej.
Hur länge har han etsat de där kopparplåtarna?
Han andas, men han öppnar inte ögonen. Ki-dae, se på mig.
Ki-dae, öppna ögonen.
Blunda inte.
Snälla, lämna oss inte, Ki-dae.
Ki-dae.
Skynda er!
Jag vet att det var fel,
men jag kunde inte anmäla min make.
För jag förstod honom.
Fru Choi,
du misstänks vara medbrottsling i morden av Lee Ki-dae och Ko Se-hun.
Vi får ta det i rätten,
men det finns starka bevis som tyder på att du dödade Lee Ki-dae.
Fallet med An Yun-su började väl också med en misstanke som denna?
Du har rätt till en advokat och att inte yttra dig.
-Sop, är du glad? -Ja!
Sop, du kan hoppa ut.
-Hälsa på dina vänner. -Hej.
Jag ville ställa saker till rätta efter det jag gjort.
Till skillnad från mig har du en plats att återvända till.
Ska vi ge tillbaka klockan till Eun?
Ja.
Du kan väl hänga upp den?
Bra.
Nu går vi.
Ska ni fånga den?
Här!
Kyss!
-Vad händer? -Vad gör de?
Ett bröllop?
-Så fint. -Oj!
Tack!
Ni kan komma!
Visst är det fint?
Så vackert.
Grattis!
-Tack. Vi blir lyckliga tillsammans! -Du borde gifta dig så här en dag.
Nu går vi.
Tack!
Undertexter: Daniel Rehnfeldt