Jestli se mi líbíš?
Ano.
Líbíš se mi.
Tak na Melomistra zapomeň.
Začni chodit se mnou.
Zdá se, že Melomistra máš radši než mě,
ale já mám rád Ü Čong-sin stejně jako Dušinku.
Počkat.
O čem to mluvíš?
- Odkud ho vůbec znáš? - Byl jsem to já.
- Ale už jsem se s ním sešla. - To ano.
Ten muž, se kterým ses sešla v N Seoul Tower, byl někdo jiný.
Poslal jsem tam místo sebe někoho jiného.
Ale ten první prodej rýžovaru? To jsem byl já.
Máte ráda Im Hjon-džuna?
Rýžovar prodával můj bratr, ale přišel jsem místo něho já.
Tehdy jsem tě taky nepoznal.
Ale když jsi řekla, že jsi moje fanynka,
zaujala jsi mě.
Jsem fanynka Im Hjon-džuna.
- Díky. - Mám doma celou krabici.
Vím, že bude chvíli trvat, než to všechno zpracuješ.
Můžu počkat.
- Pojďme. - Kam?
Domů, samozřejmě.
No jo.
Tenhle deštník jsem ti dal. S nápisem Kang Pchil-gu.
Pojďme.
Jsi překvapená.
Snažil jsem se...
Ježíši.
Asi ti nedochází ani slovo, co říkám, ale...
omlouvám se.
Taky mě to překvapilo.
Byl jsem v takovém šoku, že jsem nedokázal nic říct.
Vezmi si ten rýžovar zpátky.
Říkala jsi, že funguje.
Možná je velký a drahý, ale do tvého domova se hodí.
My se k sobě taky hodíme.
Jak jsi na to vůbec přišel?
Nehodí se mi,
protože je moc velký.
Pro dvoučlennou domácnost
se ten rýžovar nehodí...
Chci říct, ať ten rýžovar neprodáváš a používáš ho, dokud se nepokazí.
Ne, i když se pokazí, sprav ho a používej ho. Ne, vlastně...
- Ten rýžovar si pořeším! - Dobře.
Jdi dovnitř a odpočiň si.
- Dobře dojeď domů. - Jo.
- Ozvu se. - Ten deštník si nechej.
Fajn, díky.
Ozvu se.
- Tady... - Pořeším to sama.
12. DÍL
Jsi doma.
Proč vezeš ten rýžovar zpátky?
- Ten člověk nepřišel? - Přišel.
Nebo ho nechtěl? Takže ho můžeme používat?
Můžeme?
Proč nejsi...
Co to s ní je? Poslední dobou má náladu jak na houpačce.
Ptala ses mě, jestli se mi líbíš.
Ano.
Líbíš se mi.
Začni se mnou chodit.
„Jak se jmenuješ?“
Tohle je parádní scénář.
DUŠINKA
My se k sobě taky hodíme.
DUŠINKA
Ozvu se.
DETEKTIV KANG PCHIL-GU 5
DUŠINKA
Bože.
Líbíš se mi.
Kazoš!
Ozvu se.
Chtěl jsem ti znovu říct,
že mě mrzí, že jsem ti neúmyslně lhal.
Nemohl jsem se s tebou sejít, protože by mě lidé poznali. Omlouvám se.
Kazoš!
Odteď ti budu psát, ale ne přes Kazoš.
Sladké sny.
To jsem byl já, Melomistr.
Já jsem byl Melomistr
a Melomistr
jsem byl já.
MELOMISTR (ÚČET SMAZÁN)
MOC SE TĚŠÍM. BUŠÍ MI SRDCE.
JE MUŽNÝ, ALE I ROŠŤÁK.
Jsem fanynka Im Hjon-džuna.
- Máte ráda Im Hjon-džuna? - Ano.
Brzy vyjde pátá řada Kang Pchil-gua.
Hrozně se těším. Buší mi srdce.
- Neviděla jste Kang Pchil-gua osobně? - Viděla.
- Jaký byl? - Borec, jak jinak.
Je mužný, ale i rošťák.
Může být starý a pořád borec.
Každý má vlastní kouzlo přiměřené věku.
Vážně zníte úplně jako Im Hjon-džun.
Řekl byste mi hlášku z Kang Pchil-gua?
„Napravovat lidi?
To je hračka.“
Skvěle jste ho napodobil.
Objevila jsem Hjon-džunovy stránky. Taky se přidejte, Melomistře.
Můžeme být členové spolu. To se podržte!
Im Hjon-džun mi odepsal na post na těch jeho stránkách.
Panebože, to je paráda!
Melomistře, taky něco postněte. Třeba i vám Im Hjon-džun odepíše.
Je to pro mě poprvé.
Nikdy se mi nikdo...
nelíbil tak bezpodmínečně.
Cože?
Haló?
Cože?
Teď?
Ale...
Ano, jistě.
Dobře, chápu.
Dej mi vteřinku.
Vydrž.
Tady jsi.
Co se ti stalo?
To jsi nespala?
Vážně jsi Melomistr?
- Ano, jsem. - Opravdu?
Že by to byla taková náhoda? Jak by se něco takového mohlo stát?
Taky si nejsem jistý.
- Hrál jsi to na mě? - Nemám...
- Bavilo tě sledovat, jak se ztrapňuju? - Proč si myslíš, že jsem to hrál?
Všechno, co jsem řekl jako Melomistr, byla naprostá... V pořádku?
- Zavolám záchranku. - Jenom se mi podlomily nohy.
- Měla bys jet do nemocnice. - Nic mi není!
Aspoň mi dovol tě vzít dovnitř.
Opatrně.
Pozor na schody.
Posaď se.
- Dáš mi trochu vody? - Cože?
- Vodu, prosím. - Vodu? Přinesu.
Vodu. Jasně, vodu.
Vodu.
Tady je.
Ne, počkat.
Hodila by se polévka.
Polévka.
Jsi opravdu Melomistr?
Hrál jsi to na mě? Bavilo tě sledovat, jak se ztrapňuju?
Největším tématem příští týden na předpremiérách
bude Revoluce ve zločinu.
Na tu předpremiéru přijde Čung Či-sok, ptejte se, jestli odškodnil oběť šikany.
Případně se ptejte režiséra, proč ho obsadil.
Ano, rozumím.
Kde je Ü Čong-sin?
- Dneska nepřišla. - Bez omluvy? Volali jste jí?
Volali jste jí?
- Ne. - Nemám její číslo.
Co to s vámi je?
Kolegyně nedorazí do práce, ale nikdo z vás jí nezavolá?
Napsala článek i na urgentu s prasklým slepákem.
Vynechala by snad poradu?
Na co čekáte?
Hned jí zavolejte.
Haló?
Haló? Není to telefon Ü Čong-sin?
Haló?
Co se děje? Zvedla to nebo co?
Pardon? Haló? Ü Čong-sin.
Haló?
Sakra. Ü Čong-sin, ozvi se. Všechno v pořádku?
Haló?
Tohle je telefon paní Ü Čong-sin. Já nejsem ona.
Teď nemůže k telefonu.
Dobře, díky.
Nemůže přijít, je nemocná.
- To řekla Ü Čong-sin? - Ne.
Zvedl to její bratr.
Musí jí být hodně mizerně, když ani nezvedne telefon.
- Začněte poradu. - Ano.
Začneme.
Jméno, kterého si musíme všímat, je Jun Te-džu.
- Přijď za mnou do kanclu. - Zaměříme se na něho.
- Vezmou si to Ho-čchol a Song-min. - Jasně.
ŘEDITEL I ČE-HJONG
Už je dokončená zpráva o trendech v K-popu
z naší minulé diskuze?
Pořád na ní děláme.
Je to teprve v počátcích, takže toho zatím moc nemáme.
Začali jsme teprv před dvěma dny.
Jo. Před dvěma dny.
- Jsou v redakci nějaké potíže? - Ne.
Měly by být?
To rád slyším.
Bude to všechno?
No...
jak se vede Če-hovi?
Je mu líp?
Ano, je na tom líp.
Je to moc hezký kluk.
A milý.
Je to miláček. Občas je to těžké, ale je to miláček.
- Nejde to ani vyjádřit. - Vypadáš spokojeně.
Ještě jsem si nezvykl, že jsi máma, ale vypadáš spokojeně.
To ráda slyším.
Mimochodem,
všiml jsem si, že se tvůj syn jmenuje Jun Če-ha.
Bylo „Jun“ příjmení tvého exmanžela, nebo má příjmení po tobě?
Vídá se občas s tátou?
Proč se ptáš?
No...
Bylo to nezdvořilé?
Odvezl jsi mě do nemocnice,
ale to ti nedává právo vyptávat se na mé soukromí.
Omlouvám se.
Nemístná otázka.
To, jak rychle vycouváš a omlouváš se,
se vůbec nezměnilo.
Fakt rozkošné.
Rozkošné?
Líbí se mi, že projevuješ zájem.
Če-ho.
Mami!
Jsi v pořádku? Musel jsi mít hrozný strach.
Jo. Trochu jsem se bál, ale bylo to v pohodě.
Ty jsi plakala, mami?
Ano.
Měla jsem strach, že jsi vážně zraněný.
Dobrá práce.
Říkala jsi, že je v pořádku plakat, když se člověk bojí, že jo?
A kdo je ten pán tam za tebou?
Cože?
Aha.
Ahoj.
Kdo je sakra ten parchant exmanžel?
Krucipísek.
HWANG ČI-SUN
Haló?
Kámo, kde jsi?
Poslyš, omlouvám se.
Můžeš mi pro dnešek všechno zrušit?
Jakou máš výmluvu takhle na poslední chvíli?
- Řekni, že jsem nemocný. - Kdo tomu uvěří? Ty bys tomu věřil?
Plánoval jsem dorazit, kdyby to šlo.
Ale občas se v životě objeví situace, které jsou prostě mimo tvou kontrolu.
Hwangu.
Dneska mám právě takový den.
To jako fakt?
Fajn, dobře. Ale poslouchej, brácho.
Tohle je naposledy, ano?
Dobře. Díky.
Jsi jednička.
Ach jo...
To si děláš srandu?
Chce na celý den všechno zrušit?
Moc mě to mrzí, rejžo.
Většina scén na dnešek je s panem Imem.
Jestli nedorazí, balíme po dvou scénách.
Já vím.
Ale přísahám, má horečku 48 stupňů...
Čtyřicet osm...
Kdyby měl 48 stupňů, byl by mrtvej.
Tady máš.
Ohřál jsem ti polévku.
Díky.
Dej si taky chleba a banán.
Taky jsem objednal rýžovou kaši.
- Kdybys chtěla. - Měl jsi...
spoustu příležitostí se přiznat.
Neumím se moc vcítit do druhých, ale dlouho jsem nad tím přemýšlela.
Zkoušela jsem se vžít do tvé kůže a lámala si hlavu.
Když jsem řekla...
že jsem fanynka Im Hjon-džuna...
chápala jsem, proč se o mě zajímáš.
- Ale to... - Nech mě mluvit.
- Dobře. - Přidala jsem se na tvůj web,
volala si s tebou, požádala tě o hlášku ze seriálu
a sebrala odvahu navrhnout, abychom se sešli,
ale ty jsi poslal jiného.
Tohle...
Prostě...
Nikdy jsem si nepřipadala jako větší pitomec.
Ten pocit mě mate.
Ani nevím, jak to vysvětlit!
I pro mě to byl naprostý šok, když jsem tě v N Seoul Tower uviděl.
Mozek mi úplně vypnul.
Ale pak...
Čím víc jsem nad tím přemýšlel,
tím víc mi docházelo,
že celou tu dobu...
k tobě něco cítím.
Proto jsem si smazal Kazoš.
Takže to znamená, že jsi něco cítil k Dušince.
Ne, to není pravda.
Slyšel jsi, že jsem fanynka, a určitě mi napsal jen pro zábavu.
Řekl jsem ti, že tak to nebylo.
Líbí se mi jak Dušinka, tak Ü Čong-sin.
To je dvojitý vztah!
Ne, to by byl, kdyby šlo o dvě jiné osoby.
- Ty a Dušinka jste stejná osoba. - Jsi na své chování pyšný?
Ü Čong-sin.
Už jsem ti řekl,
že bude chvíli trvat to zpracovat.
Mně to taky trvalo.
Vím, že jsi netrpělivá,
ale nespěchej, dej si na čas a zamysli se nad tím.
Počkám, jak dlouho chceš.
Tohle mě rozčiluje.
Zase odejdeš takhle?
- Napřed něco sněz. - Teď nic jíst nemůžu.
Tak tě odvezu domů...
Ne, díky.
Chci jít sama.
Ale no tak.
Odejdu sama.
Co mám udělat, aby už nebyla naštvaná?
Neměl bych jí za zlé, kdyby mě už nikdy nechtěla vidět.
Počkat.
Možná jsem se neměl přiznat s prázdnou. Měl jsem jí koupit nový rýžovar?
Ty pitomče! O ten rýžovar tady nejde, pako!
Jestli jí to teď vrátím, už nikdy se se mnou nesejde.
Ü ČONG-SIN
- To meníčko je výborné. - Fakt je nemocná?
- Paní Ü je tady. - Dobrota.
- Ahoj. - Je ti dobře?
Jsi v pohodě?
Prý jsi nemocná. Běž si ještě odpočinout.
Už jsi jedla?
- Jsi v pohodě? - Nevypadá v pohodě.
- Takhle jsem ji neviděl. - Neřekneme to šéfové?
Nechte ji být. Postará se o sebe sama.
Líbí se mi jak Dušinka, tak Ü Čong-sin.
Už jsem ti řekl,
že bude chvíli trvat to zpracovat.
Mně to taky trvalo.
Vím, že jsi netrpělivá,
ale nespěchej, dej si na čas a promysli to.
Počkám, jak dlouho chceš.
Co se děje?
- Co je? - Není ti nic?
Asi je fakt nemocná.
Ü Čong-sin.
Jste v pořádku?
Ano, v pořádku.
Ale nejste ve své kůži.
Buď běžte odpočívat, nebo se seberte a pracujte. Vyberte si.
Omlouvám se.
Seberu se a budu pracovat.
Poslyš...
Líbíš se mi.
Je na čase zbavit se odpadu.
- Jdeme na to! - Jsi doma.
Počkám na tebe.
Líbíš se mi.
Takže, detektive.
- Vidím, že máte rád květiny. - Líbí se mi.
Prosím, nech toho!
Sestro.
Tohle prodám! Myslím to vážně! Dej to do krabice!
Počkám na vás.
A tohle...
Jon-džu říkala, ať vám to dám.
Nechala jsem se oblbnout,
ale pořád na něho myslím!
Líbíš se mi.
Počkám na tebe.
Líbíš se mi.
Počkám na tebe.
Vážně...
se mu líbím?
Im Hjon-džunovi?
Otevři.
IM HJON-DŽUN A REPORTÉRKA Ü
Reportérka má psát články, ne randit.
Nehodí se k sobě. Já bych se hodil líp.
Nech mýho chlapa.
Radši bych ho viděl zase s Čin Su-ou. Ta je aspoň jeho liga.
Ten exkluzivní článek vám vyfoukly jiné noviny?
Paní vedoucí...
Jiné noviny nám vyfoukly článek o vás a Im Hjon-džunovi!
Vezmi si ty peníze
a drž se od mého syna dál.
- Maminko... - Komu říkáš „maminko“?
Můj syn je předurčen k něčemu většímu. Jak se mu opovažuješ stát v cestě?
Ale my se opravdu milujeme.
Maminko!
Hned se s ním rozejdi, jinak tě utopím v kimči!
Ale maminko...
To už fakt blázním?
Líbíš se mi.
Prober se!
No tak, Čong-sin!
Počkám na tebe.
To není pravda.
Není to pravda.
- Není to pravda. - Líbíš se mi.
Není to pravda.
- Díky. - Tady máte.
- Díky. - Moc děkuju.
Díky.
- Vezmu si tu nejmenší. - Pohyb.
- Dál to rozdávej. - Jo.
- Díky. - Díky.
- Moc díky! - Není zač.
- Díky. - Kdy jsi to připravil?
To nic není.
- Vynahrazuješ zmeškané natáčení? - Ále.
- Díky. - Moc děkuju!
- Těšíme se na šestou řadu! - To je paráda!
Fakt se jim to líbí.
Musím si odskočit.
Co to do něho vjelo?
- Už je pryč. - Fakt?
Ty znaky jsou obrovský.
V tomhle ven nejdu.
Že? Radši ať chodí na natáčení
než rozdávat trička a kšiltovky.
KANG PCHIL-GU
- Zkroutit ruku. - A krýt se.
Uhnout jednou, podruhé.
A rána.
Počkejte.
Sok-ho, prosím.
- Pojď se mnou. - Co je?
- Pane Ime, nacvičím to s vámi. - Dobře.
- Kotník už je dobrý? - Kotník?
Minule jste měl zraněný kotník.
Říkal jsem jim, že dnes nemůžu natáčet, mám zraněný kotník. Fakt.
Dneska budu své scény točit sám
bez dubléra.
Takže vy jste
své scény točil sám kvůli mému zranění?
- Už jste v pořádku? - Ano, děkuji.
To rád slyším.
Tak to pojďme nacvičit.
- Napřed vám to vysvětlím. - Dobře.
- Sok-ho bude... - Počkat, jak je to s tou propiskou?
Když vás Sok-ho napadne propiskou,
zkroutíte mu ruku a donutíte ho ji pustit.
- Pak mu dáte ránu a kopnete. - Buďte přesný. Pardon, tu ránu dávám já.
Dobře, chápu.
Fajn, začneme od začátku.
To zní dobře.
Sakra!
- Střih! - Střih!
- Kruci. - Ježíši.
- Bolelo to? - V pořádku?
Ne, nejsem v pořádku.
- Záda? - Běžte na chvíli ven.
- Pojďte. - Moje záda.
Pomozte mu vstát.
Dáme krátkou pauzu.
- Pauza! - Krátká pauza!
- Pane Ime. - Ano?
- Tu scénu jste zkoušeli, že jo? - Jistě.
Zkroutíte mu ruku a donutíte ho ji pustit.
Pak mu dáte ránu a kopnete.
V této scéně máš Sok-hoův útok vykrýt,
donutit ho propisku pustit a pak ji odkopnout.
Aha, odkopnout propisku?
Budeme pokračovat, až si to s kaskadéry nazkoušíš.
- Im Hjon-džun je neuvěřitelnej. -„Láska k týmu“?
Rozdal ty dárky kvůli článku. Sang-hjoku, hoď link na skupinu.
To by stačilo. Pan Im ty dárky určitě nerozdal kvůli článku.
To by neudělal.
Jste moc laskavý.
Jsme pozadu, protože vynechal natáčení, a přišli jsme ten den o spoustu peněz.
- Pan Im měl své důvody... - Tak si to měl aspoň pořádně nazkoušet.
Zranil herce a máme další prodlevu.
Tohle není správné.
Říká, že ho bolí ruka?
Kolik má horečku?
Dostal na ni něco?
Dobře.
Nemůžu odjet hned teď
a Če-hova chůva má dnes volno.
Dorazím tam kolem páté.
Asi by ses měl chvilku zamyslet nad tím, co vážně cítíš.
Někde v koutku duše
to vždycky byla šéfka.
Jako by byla dítě, co jsi opustil a na které nemůžeš zapomenout.
JEDNOTKA INTENZIVNÍ PÉČE
Mami!
Če-ho.
Voní to báječně.
Díky.
Nebudu moct jet na natáčení Kang Pchil-gua,
pošlete prosím někoho jiného.
Proč zase změna?
Nemůžu zacházet do detailů.
Ale mám své důvody.
Jaké důvody? Vyznal se vám snad Im Hjon-džun ze svých citů?
Jak to víte?
Je to pravda?
Ne, o to nejde.
Každopádně tam nemůžu jet sama.
Pošlete někoho jiného. Omlouvám se.
Asi se oplatilo s ním spojit síly.
Tohle je skvělé.
„Je ti to tu k smíchu?
Jestli jsi chtěl postnout fotky, mělo to být jídlo!
Proč jsi postnul...“
Ahoj.
„Fotky kanceláře?“
IM HJON-DŽUN
„Je ti to tu k smíchu?“
Ü ČONG-SIN
Haló?
- To jsem já, Ü Čong-sin. - Ano, já vím.
Dneska natáčíš, že?
- Hong-sin mi to řekl. - Ano.
V kolik končíš?
Chci tě vidět.
Cože?
- Máš na dnešek plány? Tak jindy... - Počkej.
Ne, to ne.
Dneska můžu.
Natáčím ráno a večer, takže mám čas mezi tím.
Co takhle ve čtyři?
Počkat, to ne. Co ve tři?
Tak se uvidíme ve tři.
Dej mi vědět kde a potkáme se tam.
Fajn. Tak zatím.
Dobře.
Chci tě vidět.
Tak najednou?
Chci tě vidět.
Kámo.
- Co to děláš? - Cože?
V pohodě?
Jo.
Záchvat paniky?
To asi ne.
Rychle si to shrneme.
- Jo. - Dobře.
- Jong-gi, sleduj to. - Ano.
Dobře.
- Seber se. - Fajn.
Pchil-gu projde vchodem, tváří se naštvaně.
Když uvidí Jong-giho, rozběhne se, chytne ho za límec a říká svůj text.
Jong-gi je zaskočený a nic nedělá.
- Jasně. - Dobře.
Chci tě vidět.
- Pane Ime. - Co?
Pamatuješ si to?
Chytit ho za límec?
Ano, a pak odříkat text.
- Dobře. - Fajn.
Dobře? Tak se nachystáme.
- Teď? - Připravit!
Tak jo, připravit...
Můžeme!
- Akce! - Akce!
Ty smrade! Je ti to tu k smíchu?
Ty pitomče!
Jestli jsi chtěl postnout fotky, mělo to být jídlo...
Počkat.
- Proč klečím? - Střih.
Akce.
Ty smrade! Je ti to tu k smíchu?
Ty pitomče!
Počkat. Jak to, že je tak vysoký?
Počkat.
Skvěle zahrané.
Opravdu?
Omlouvám se.
Zkusíme to znovu.
Akce!
Ty smrade! Je ti to tu k smíchu?
Ty pitomče! Jestli jsi chtěl postnout fotky, mělo to být jídlo!
Proč jsi postnul fotky kanceláře?
Kvůli tobě unikly všechny spisy na veřejnost...
Je to venku, pitomče!
- Unikly... - Střih.
- Sakra. - Přečtěte panu Imovi jeho text.
- Přečtěte mu to. -„Je ti to tu pro smích?“
Akce!
Ty smrade! Je ti to tu pro smích?
Ty pitomče!
Jestli jsi chtěl postnout fotky, mělo to být jídlo!
Proč jsi postnul fotky kanceláře?
Střih.
Počkat.
- Střih. - Motám se.
Jaká je další replika?
To to nevidí?
Krucinál!
- Lidi, nahazujte mi ten text rychle, ano? - Dobře.
- Ano, pane. - Pardon.
- Nic se nestalo. - Pohneme si!
Omlouvám se.
- Moc se omlouvám. - Dobře. To nic.
Připravit!
Akce!
Ty smrade! Je ti to tu pro smích?
Ty pitomče!
Jestli jsi chtěl postnout fotky, mělo to být jídlo!
Proč jsi postnul fotky kanceláře, ty zmetku?
Je ti to tu... Ty zmetku!
Proč jsi... Ty pitomče!
- Panebože, co to se mnou je? - Střih!
Pane Ime, dáme si pět minut pauzu.
V kolik končíš?
Chci tě vidět.
Kámo, co se děje?
Cože?
Vypadáš, že jsi úplně mimo.
Fakt?
Já to vidím tak,
že dneska svůj text prostě neodříkáš.
To není pravda.
Znám svůj text nazpaměť, ale prostě se mi zatmí.
Buď ke mně upřímnej.
Je to záchvat paniky? Nebo demence?
Nemůžu ti pomoct, když mi to neřekneš.
S takovou nenatočíme ani polovinu dnešních scén.
Tak asi záchvat paniky.
Dobře.
Něco vymyslím.
Připravit.
Akce!
Ty smrade!
Je ti to tu pro smích? Ty pitomče!
Jestli jsi chtěl postnout fotky, mělo to být jídlo!
Proč jsi postnul fotky kanceláře?
Myslíš, že seš tady velkej šéf, a vychloubáš se?
Kvůli tobě unikl obsah složek
a ztratili jsme podezřelého, po kterém jsme šli celý rok!
A nevinný člověk rezignoval!
Je to tady vzhůru nohama, a ty jsi postnul další fotky?
To si říkáš detektiv, ty pitomče jeden?
Vypadni.
Vypadni odsud, sakra!
Dobře, střih!
Jdeme na další scénu.
Jdeme do chodby na scénu 53!
Do chodby na scénu 53!
Dobrá práce, kámo.
Kruci.
No tak, vstávej.
Fakt se do té role položil.
Konečně.
Kil-su, přines mu vodu.
V kolik končíš?
Chci tě vidět.
Ano, končíme!
- Noční natáčení je v Kangnamu, že? - Jo.
Vy dva si vezměte auto. Půjč mi svoje.
- Moje auto? - Jo.
- K čemu? - Kvůli...
- Schůzce v Kwanghwamunu. - Jaké schůzce?
- S kamarádem. - S jakým?
- Znám všechny tvé kamarády. - Hleď si svýho! Půjčíš mi ho, nebo ne?
- Fajn. Tumáš. - Cesta trvá dvě hodiny.
- Zavezu vás tam. - Ne, to není nutný.
Ještě jedna věc, moje máma bude později točit scénu s O Mi-ran.
Měl bys tam být, Hwangu. Dohlídni na ně, ať se nic nestane.
Jsou to přece profesionálky. Nic se nestane.
Jak to můžeš po posledně říct?
Počkat, kterou scénu dneska točí?
Podle mě tu s fackou.
S fackou?
Kdo dá facku komu?
Myslím, že tvoje matka dá facku paní O Mi-ran.
Střih! Pěkně.
Jen tak dál.
- Spokojený, pane režisére? - Ano.
Jedeme znovu.
- Znovu! - Jedeme znovu!
- Dobrá. Můžeme? - Ano.
Připravit.
Akce.
Nemůžu takhle skončit, paní.
Tak by všechno, co jste slyšela, vypadalo jako pravda.
Jestli musím skončit, tak budiž.
Ale než půjdu, chci vyjasnit to nedorozumění.
No tohle.
Jak se opovažuješ jednat tak povýšeně, ty rozvracečko rodiny!
Fakt myslíš, že nevím, že chceš zůstat jen proto,
abys mohla svést mého dobráckého manžela?
Paní.
Mám na muže vlastní vkus.
Váš manžel není můj typ.
Co jsi to říkala?
No tohle.
Není tvůj typ?
- Měla tam být jedna facka. - Jedna.
Úplně se do té role ponořila.
Ty jedna!
Co se to děje?
To se mi nezdá.
Střih.
- Střih! - Střih!
Střih!
- Přestaňte! - Krucinál!
- Střih! - Střih!
- Zastavte je!
Zastavte je! Odtrhněte je od sebe!
Prosím, uklidněte se!
Pane režisére!
V kolik končíš?
Chci tě vidět.
Dej mi vědět kde a setkáme se tam.
Jsem tady. Nespěchej.
Tak jsi tady.
Posaď se.
Proč sedíš všem na očích?
Abys mě nehledala.
Nasaď si kšiltovku.
Sundal jsem si ji, abys mě poznala.
Máš obavy, že z toho zase bude fáma o randění?
Proč by byla, když jsi s reportérkou?
Něco k pití? Půjdu objednat.
- Ne, já zajdu. - Ne.
Já půjdu.
Co si dáš?
Ledové americano.
Ledové americano?
- Objednejte si, prosím. - Děkuji.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Fandím vám! - Miluju váš pořad!
- Můžu fotku? - Jasně.
- Díky. - Já taky?
To mě podrž.
- Ledové americano. - Dvakrát ledové americano.
Moc děkuji.
- Nikdy jsem celebritu neviděla! - Že ne?
Díky.
Ale no tak.
Co to s ním je?
- Haló? - Kámo, kde jsi?
Proč?
- Ty nejhorší obavy se naplnily. - Kde jsi?
Kde asi? Na place, kde jinde?
Musíš sem přijet.
Hned teď?
Byla to hrozná mela, tahání za vlasy, fackování.
Naprostej chaos.
Kamera pořád jela, když režisér zavolal střih,
ale šly si po krku.
Jestli se to roznese, máme průšvih.
Štáb musí držet jazyk za zuby.
Ale větší průšvih je, že ani jedna
se nechce omluvit a nechtějí dál natáčet.
Nehodlají poslouchat ani režiséra, ani mě. Ty mámy jsou umíněný. Kámo, přijeď.
Potřebujeme tě tady!
Režisére Paku. Jak jste ji mohl obsadit a neprobrat to se mnou?
Ty režisér nejsi! Proč by to probíral s tebou?
Je snad Im Hjon-džun režisér? Nemá právo pro svou matku tahat za nitky!
- Co jsi to řekla? - Tak to nebylo, paní.
- Slyšel jsi to, ne? Přijeď sem. - Dobře.
- Proč jste ji obsadil? - Ještě mluvíš?
- To kafe... - Aha.
Přinesla jsem ho.
Promiň. Musel jsem to vzít.
Stalo se něco?
Ne.
Chtěla ses se mnou dneska sejít, protože mi chceš něco říct?
Chtěla jsem...
- Mami! - Jsi v pořádku?
- Ale ne! - Jsi v pořádku?
Mami!
- Co se stalo? - Mami!
- Nehlídala jsi je?
Hjon-džune?
Co se děje?
Jsi v pořádku? Hjon-džune!
Pojďme odsud pryč.
Jsi v pořádku?
Ano.
Omlouvám se.
Nemusíš se omlouvat.
Dneska je slunečno.
Už cítím...
na hlavě teplo.
Jestli chcete, mám jednoduchý způsob, jak si zlepšit náladu.
Jděte za slunečného dne ven a jen tak stůjte.
To je všechno?
Po nějaké době se vám od sluníčka zahřeje hlava.
Pak budete mít pocit,
že vás někdo jemně hladí po vlasech.
V dospělosti už nás po vlasech nikdo nehladí.
Tak si ráda představuju,
že mě po vlasech hladí naši.
Cítím se pak líp.
Dneska jsem vyzkoušel vaši radu.
Stál jsem venku na sluníčku.
Říkala jste, že celebrity s necelebritami vždycky skončí katastrofou.
Vážně tomu věříte?
Fakt vás musím všechno učit?
Musíte jí dát jistotu.
Někdo se mi líbí.
Deset rande. Jestli to půjde dobře, budeme pokračovat.
- Poslyšte... - Zavři zobák!
Líbí se mi Ü Čong-sin!
Úplně mě žere.
Překlad titulků: Lenka Večerková