Idén ünnepeljük az USA 250. születésnapját.
Ennek tiszteletére visszatekintünk néhány eseményre,
személyre és ötletre,
melyek együtt formálták önállóságra való törekvésünket.
Alapító atyáink egy deklarációval próbálták garantálni
a törvényeket és jogainkat.
Létrehoztak egy államot,
melyben a hatalmat nem uralkodók,
hanem polgárok gyakorolják.
"Magától értetődő igazság" - írták, "hogy mindenki egyenlőnek teremtetett."
Merész elképzelés volt.
Sőt, forradalmi.
De Amerikát az teszi egyedivé,
hogy mindig félkész ország voltunk.
Nem vagyunk tökéletesek.
Lobbanékonyak vagyunk.
Kicsinyesek.
Önzők és smucigok.
Néhányan mindig panaszkodunk majd valamiért.
De mindig legyőztük valahogy az akadékoskodókat,
a kellemetlen alakokat, akik a haladás útjában állnak.
A szánalmas, elviselhetetlen...
Mondtam már, hogy kicsinyes?
- Ócska... - Hé, ez nem volt a szövegben!
AZ ÉLET, LARRY ÉS A BOLDOGTALANSÁG HAJSZOLÁSA
Amerika alternatív történelme
1775 telére a Kontinentális Kongresszus ráébredt,
hogy az egyetlen megoldás, ha elszakadnak Nagy-Britanniától.
Ötfős testületet bíztak meg egy deklaráció összeállításával,
mely megindokolja a monarchia elutasítását.
Ez volt a Függetlenségi Nyilatkozat.
A testületben John Adams, Thomas Jefferson, Benjamin Franklin,
Roger Sherman, és Robert Livingston ült.
Mind tudjuk, hogy Thomas Jefferson írta az első vázlatot,
de először Livingston mutatta be diadalittasan a saját változatát.
A pletyka szerint szó szerint ittasan dolgozott rajta.
Tisztelt Kontinentális Kongresszus,
íme a Függetlenségi Nyilatkozat első vázlata!
Szerzője elismert kollégánk, Robert Livingston.
Gratulálok!
- Szép munka! - Nem tartott sokáig.
Csak két lúdtoll fogyott. Kettő!
Hálával tartozunk.
Ugyan!
Úgy volt, hogy csak 27 sérelmet sorolunk fel.
De úgy látom, ön számos továbbit is felsorolt.
Igen. Ez nagyon sok. És néhányuk érthetetlen.
Mr. Jefferson, Rembrandtnak sem szabjuk meg,
hány színt használhat alkotás közben, igaz?
Mégis lenne néhány kérdésünk a sérelmeiről.
"Ha meghívják vacsorára,
állampolgári joga megtudni,
ki lesz még ott mielőtt elfogadja a meghívást?"
Önt nem érdekelné,
ki mellett ül majd egész este?
Néhány hete meghívást kaptam Madisonéktól.
Alexander Hamilton is ott volt.
Hogy beszéltem-e vele? Nem.
Madison nagybátyja mellé ültettek,
aki dohányt termeszt Virginiában!
Micsoda időpocsékolás!
Plusz a kétórás kocsiút.
Miért induljak el? Minden kétórányira van.
Legszívesebben ezt is beleírnám.
Robert, beleírná a Függetlenségi Nyilatkozatba,
hogy tilos megosztozni egy esernyőn.
Ha esik, vigyen esernyőt! Ne tolakodjon be másé alá!
Na és ha a tulaj mondja, hogy osztozzanak?
Nyilván csak kedveskedni próbál.
Nem akar osztozni. Az nem helyes.
Aki nem hozott ernyőt, az így járt!
Ázzon el! Túléli.
Ne áztasson el mást
a saját hülyesége miatt.
Január 7. után törvénytelen boldog új évet kívánni?
Pontosan, Adams!
Akkor is, ha először találkoznak az új évben?
Igen, Franklin! Akkor is!
Sosincs vége az újévi köszöntéseknek.
Január 20. - boldog új évet!
Január 25. - boldog új évet!
Január 31! Mikor lesz vége?
Ez meg mi? Tilos az utcán mély levegőt venni?
Én büntetném. Sétálgat és egyszer csak:
"Aah! Ó! Mm! Ó, de szép napunk van! Mm! Ó!"
Újabb gyöngyszem: "Tilos desszerten osztozni!
Aki desszertet akar, rendeljen. Ne adogassuk körbe."
Nem vagyunk állatok, Mr. Franklin! Nem vályúból eszünk.
Használhatunk saját villát.
Mindenki belekóstol, összenyálazza a villáját,
aztán a nyálas villával turkál a pitében!
Nem higiénikus, Mr. Franklin!
Néha nem kívánok egy egész szeletet.
Csak kóstolót szeretnék.
Vegyen el egy szeletet, Franklin!
"Ha beáll egy sorba, azt kell végig állnia."
Nyilván! Nem váltogatjuk a sorokat! Kitör a káosz!
"Ó, az a sor halad, oda állok!"
"Ó nem! Nem, mégsem állok oda!"
Lökdösődés támad, verekedés tör ki!
Csak mert mindenki a gyorsabb sort választaná!
Nem! Válasszon sort és maradjon ott!
Nem. Ennek nincs helye a nyilatkozatban!
Nem ért egyet, Hancock? Gondolom soha nem állt sorban!
Mindig a szolgáit küldi! Nekem is vannak.
Jól bánok-e velük? Azt hiszem.
Spórolok-e a korbáccsal? Nem mindig.
Élvezem, ha korbácsolhatok.
Csak verem és verem!
Ha nyöszörgést hallok, leállok.
"A férfiak ne használjanak legyezőt nyilvánosan."
Ezt akarják látni?
Ilyen férfiakat akarnak látni?
Ilyeneket?
Mr. Adams, öntől kérdezem: akarja, hogy a fia legyezzen?
Eh...
Sejtettem. Nem akarja!
Az én fiam ne legyezzen.
Nem hinném, hogy bárki legyező fiúkat akar látni!
Ki van velem? Igen, vagy nem?
Nem!
Ennek sincs itt helye.
"Tilos elmesélni miről álmodtunk."
"Nem számít milyen érdekes volt,
az embereket nem érdekelik a fura álmaink."
Uraim, 38 évet kaptunk ezen a Földön
és mások álmaira akarjuk elpazarolni?
Azt már nem!
70 éve vagyok a Földön, maga ökör.
70?
Szóval az orális szex francia nőkkel megfiatalít.
Felfedezte a fiatalság forrását!
Szívből gratulálok.
Maga be akarja tiltani a pohárköszöntőket?
A borravalót?
"Aki egészséges életmódot folytat
az hallgasson róla."
"Egy angol út után
senki ne kezdjen angol akcentussal beszélni."
"Tiltsuk be a szakállsimogatást."
A nyilatkozatban a helye!
Mondok egy magától értetődő igazságot.
Ön, uram, egy idióta.
Uraim, mi ez az egész?
Ezek nem sérelmek!
Csupán néhány kellemetlenség, semmi közük
a Függetlenségi Nyilatkozathoz, mely megszabadít a zsarnokságtól!
Úgy van!
Ez nem csak a függetlenségről szól!
A józan észről is!
250 év múlva
utódaink hálásak lesznek a munkánkért
amivel jobbá tettük az életüket!
Uraim, velem vannak? Igen, vagy nem?
Nem!
Ezerszer is nem!
Mr. Livingston, köszönjük
a kitartó munkáját.
De nem hiszem, hogy bekerül a nyilatkozatba.
Jefferson, megpróbálja?
Igen, hogyne. Ez nem kell, főleg az, hogy:
"Tilos zenére tapsolni, hogy a többiek is beszálljanak."
Marshalok, vezessék ki!
Arra semmi szükség.
Nem akarok olyan országban élni,
ahol esernyőkön osztoznak,
mély levegőket vesznek nyilvánosan,
váltogatják a sorokat,
legyezik magukat,
szakállat simogatnak,
és megosztoznak a desszerten!
Boldog új évet, seggfejek!
1876. március 7-én, Alexander Graham Bell
sikeresen szabadalmaztatta a telefon nevű találmányát.
Pár nap múlva közönsége előtt
végezte az első telefonhívást asszisztensével, Thomas Watsonnal.
Dicső nap volt ez az amerikai innovációnak!
Bellnek már kevésbé.
Jó napot, hölgyeim és uraim!
Feleségem, Mabel nevében is üdvözlöm önöket.
Köszönöm, hogy eljöttek! Olyasmit láthatnak majd,
amire történelmünk során még nem volt példa.
Íme, a telefon!
Ó!
Asszisztensem, Watson egy másik épületben tartózkodik.
Nem láthat és nem hallhat engem.
Ezzel a készülékkel
úgy beszélgethetek vele,
mintha mellettem állna.
Ha felemelem a kagylót, a telefon megcsörren nála.
Hogyan csörren meg?
Csak úgy. Megcsörren.
Csörög. Mint egy csengő.
Lehetne többféle hangja is, hogy választhassunk.
Én kapucsengő hangút akarok!
Én bohóckürt hangút.
Lehetne biciklicsengő. Tudja, csing!
Remek ötletek, de nem ez a lényeg.
A lényeg, hogy beszélhetek valakivel, aki messze van.
És ha zongoravizsgán vagyok és zavarna a csörgés?
Vibrálhatna, mint egy doromb.
Hát ez bámulatos ötlet.
Küldhetnénk vele rövid, szöveges...
Mi lenne, ha feltalálnák maguknak? Építsenek sajátot! Ez nem olyan!
Vibrálót akarnak? Találják fel!
Ne zagyváljanak nekem! Óhajtanak még hozzáfűzni valamit?
- Több színben is létezik? - Tud zenét játszani?
Befejezték?
Látni akarják a bemutatót?
- Igen! - Nem is értem, mire várunk.
Menjen ki kérem.
- Én? - Maga, igen.
- Remek parti. - Kifelé!
- Nagyon köszönöm. Köszönöm! - Kifelé! Ki ez a liba?
Fogalmam sincs.
Mit keres itt?
Gyűlölöm!
- Elment a kedvem az egésztől. - Jaj, kérem!
Nem akarok bemutatót tartani.
Dehogynem!
Hónapokig dolgoztál rajta éjjel-nappal.
Eszembe jutott még valami, ami jó lehetne...
Kuss! Megnézik, vagy nem?
- Igen! Nagyon érdekel. - Tényleg? Mert nem úgy tűnik.
Nagyon nem.
Úgy tűnik, csak okoskodni akarnak.
Azért jöttek? Hogy okoskodjanak?
Nem!
- Az istenfáját! - Drágám.
Kibaszott seggfejek.
Mr. Watson, hall engem?
Hallom, Alexander.
Hall engem!
Watson!
Ez nagy lépés a tudománynak
és a kommunikációnak.
A segítsége nélkül nem sikerült volna.
Ünnepeljük meg a sikert!
Rendben.
Szóval...
Mit csinál éppen?
Nem sokat.
Aha.
Ülök egy széken.
Én is! Én is széken ülök.
Ahm...
Akkor...
Oké, oké.
Emlékszik arra a tudományos kiállításra?
Hol is volt?
- Clevelandben. - Egy hotelben szálltunk meg.
Emlékszik a formára nyírt bokrokra?
Remek kertészük volt.
Igen.
Volt elefánt, fóka és zsiráf formájú bokor!
Egy fa volt a zsiráf nyaka,
ami szerintem csalás.
Egy növényszobrász legyen elvhű.
Csak sövényt használjon.
Jogos, igen.
A kertek is gyönyörűek voltak.
Maga liliomot szedett,
amit nem helyeslek.
Igen, rendben.
Nem szedünk virágot idegenek kertjében.
Most le kell tennem, de...
Tudja, mit akartam még mondani?
Vendégeim vannak Watson, le kell tennem.
- A kuzinom küldött egy levelet. - Te jó isten...
Találkozott valami Grahammel. De két "m"-el.
Eltettem a levelet.
Maga nem két "m"-el írja a nevét, ugye?
Watson, kuss legyen!
Nem. Minek túlbonyolítani?
Jó, akkor két "m"-el írja.
Watson, vendégeim vannak. Le kell tennem.
Akkor használ kettőt, ha azt mondja "mm" vagy hogy "cammog".
Ismer Grahamet, aki két "m"-el írja?
Nem ismerek Grahamet.
Nem ismerek Grahamet! Sem két "m"-es Grahamet!
Nem ismerek három "m"-es Grahamet!
Szerintem megszakadt.
Emlékszik a kacsákra és a fiókákra?
Édesek voltak! Akkor jutottak eszembe, mikor...
A KONGRESSZUS
HÁBORÚ
Az első világháború 1914-ben tört ki a központi hatalmak,
Németország, az Osztrák-Magyar Monarchia,
Bulgária és az Oszmán Birodalom,
és az antanthatalmak,
Franciaország, Olaszország, Nagy-Britannia, Románia,
Kanada és Japán között.
Az USA 1917-ban lépett be az antant oldalán,
mert a németek elsüllyesztették a hajóikat,
például a Lusitaniát,
melyen több száz amerikai utazott.
A háború borzalmait a lövészárok- hadviselés adja vissza legjobban
páratlan pusztításával és mészárlásával.
A háború végére több, mint 16 millió katona halt meg.
Sokan harcoltak bátran és adták életüket az országukért.
Persze voltak kivételek.
Nem bírom tovább! Rengeteg barátom odaveszett!
Legalább nem kell többé keresned őket.
Hé!
Ha nem élem túl, tegyél meg valamit.
Elvinnéd ezt az én Grétámnak?
Én?
Még írok hozzá néhány sort.
Nagyon megtisztelő.
Kedves, hogy ilyen sokra tartasz, de ez tévedés.
Én egy felelőtlen alak vagyok.
Mindent elhagyok.
Egyik nap nem találtam a szemüvegemet,
és végig a homlokomon volt! Órákig kerestem!
Fedezékbe!
Tedd meg! Kérlek!
Elküldhetem postán?
Nem! Személyesen kell átadnod.
Hol lakik?
Albuquerque-ben.
- Albuquerque-ben? Hülyéskedsz? - Köszönöm! Gyorsan befejezem.
De hát Albuquerque?
Miért nem Wojokowski segít?
Santa Fében lakik.
Wojo! Látta valaki Wojót? Láttad Wojót?
Nem. Épp azt mondtam, mennyire hiányzik az én Diasym.
Ő vár rám otthon.
Eh.
Mi volt ez a hang?
Hát, aha. Jól néz ki.
- Szerinted nem szép lány? - De, rendben van.
Rendben van?
- Persze, ha neked bejön... Bejön? - Igen.
- Ez a beszéd! - Remek.
De neked nem tetszik?
Elvinném moziba, ha fizetne. Ha nem fizetne...
Akkor nem tudom.
Nem tudom, nem az esetem.
Értem.
- Ez van. Ő a te eseted! - Neked mi az eseted?
Hát, tudod.
Megint nyögdécselsz. Miért?
A nyögdécselés kifejező.
Belehalnál egy igenbe?
"Neked tetszik?" Erre te: "Igen." És lezártuk.
Megleptél és őszinte voltam.
Ha 10 perce azzal jössz, hogy
"10 perc múlva megmutatom a csajomat",
kitaláltam volna egy megnyugtató hazugságot.
Akkor az én hibám?
Mm... eh.
Mit jelent ez a hang?
Valószínűleg.
Emberek! Itt az idő!
Itt az idő.
Imádkozzanak,
és készüljenek a rohamra!
Ha parancsot adok, elindulnak a senki földjére.
Átvágtatnak a golyózáporon.
Ha meglátnak egy friccet,
kicakkozzák a pofáját!
Cakkozni fogunk! Cakkozó vagyok! Kicakkozó!
- Kicakkozzák, nem igaz? - Kicakkozzuk!
Kész kibelezni a császárt?
Kibelezem! Ki én!
Az összeset! A császárt is!
Roham!
Előre, katonák! Roham! Másszanak fel! Előre!
Csak utánad! Parancsolj.
Rajta David, másszon fel! Ne tököljön!
Anyukám...
David közlegény! Mozgás!
Gyerünk! Gyerünk! Előre!
Gyorsabban!
Wallace közlegény,
ne hokizzon ott! Indulás!
Igenis!
Egy pillanat, őrmester.
Rendben.
Még élek!
- Istenem! - Aha...
Élek!
Köszönöm, istenem!
Mi történt? Mi történt?
Lelőttek!
- Aha. - Lelőttek!
Hol talált el? Nem látok golyónyomot.
Mi?
- Aha. - Ó!
Csak úgy átment rajtam a golyó! Csoda történt!
- Hívom a felcsert. - A felcsert? Ne! Ne!
Ne zavard.
Végtagokat fűrészel. Sok dolga van!
Nem kell felcser.
Aha. Neked kutya bajod.
Tudod, mi történt?
Egy golyó elhúzott a fejem mellett.
Aha. Oké.
Erre elájultam.
Neked semmi bajod, öreg. Jó bőrben vagy!
Meghaltam! Azt hittem, meghaltam.
- Nem találtak el. Csak kampec. - Nem. Azt hittem, ez a túlvilág.
Egy ideig ott is a gondolataid foglya vagy.
Önmagad vagy. Valaki, akit ki nem állhatsz.
A túlvilág nem főnyeremény.
Létezik, de nem olyan szép, mint hinnéd.
Lehet másik elméletem?
Persze.
Eljátszottad, hogy lelőttek és csak hevertél itt, amíg mi harcoltunk.
Ez kétségtelenül a legarcátlanabb, legaljasabb sértés,
amit valaha a fejemhez vágtak!
- Aha. - Hogy képzeled? Hogy képzeled?
Na jó, értem már.
Az bánt, amit Daisyről mondtam, ugye?
Hát persze! Azóta gondolkodtam,
átértékeltem a helyzetet és szerintem
nagy hülyeséget mondtam.
Nem is értem, miket beszéltem. Gyönyörű lány!
Tudsz róla, hogy mázlista vagy?
Nem csak moziba hívnám meg,
de még vacsorázni is!
Kapna pezsgőt,
hazakísérném, és ha behívna...
Nem, nem, túl messzire mész.
Ez már túlzás.
Le tudnád másolni ezt a képet?
Nem. Szóval nem játszottad el, hogy lelőttek?
Lófasz! Ugyan már baszki!
Imádok rohamozni! Imádom a háborút!
- Imádod? - Ez! Nekem ez az élet.
- Aha. Értem. - Maga az élet! Végre élek!
Nagyszerű! Vezetheted a következő rohamot.
Nem, én rohamozok, nem vezetek.
- Őrmester! - Hé! Mi a fasz?
- Ő vezeti a rohamot! - Nem, én... Nem vezetek!
- Nagyszerű! - Én rohamozok, nem vezetek.
- Nem hittem, hogy ilyen tökös! - Nem, nem vagyok!
- De úgy tűnik, mégis. - Nem, nem. Csak úgy mondta.
Jöjjön! Mutassa, milyen tökös!
- Mi? Megőrült? - Na jöjjön csak!
Nem vezetek rohamot!
Sántítok és gyengék a beleim.
David közlegény,
alábecsültem magát!
Fogja! Csatába vezet minket?
- Mi? Én? - Igen, maga.
Nem megy, tele reggeliztem magam.
- Marhaság! - Mi?
Példát mutat az ezrednek!
- Vigyem a zászlót? - Pontosan!
Ráírhatnám, hogy "Ide lőjetek!"
Ez megtiszteltetés.
Ne tiszteljen meg! Szerény ember vagyok.
- Fogja a zászlót! - Nem, fogja maga!
- Fogja! - Nem, maga fogja!
- Azt mondák, kémleljek ki. - Rendben.
Rohadék! Fogja a zászlót, vagy feldugom a seggébe!
Hát jó.
Lelőtték Wallace-t!
Személyesen...
1955. december 1-én
Rosa Parks hazafelé buszozott az alabamai Montgomeryben,
és nem adta át a helyét egy fehér férfinek,
így megszegte a város vonatkozó törvényét, mely szerint
az első üléseket csak fehérek használhatják.
De Rosa nem moccant.
Letartóztatták,
ezért a fekete közösség
megszervezte a Montgomery Busz Bojkottot.
A tömeget a fiatal Martin Luther King, Jr. vezette.
A bojkott több, mint egy évig tartott, míg a legfelsőbb bíróság kimondta,
hogy a buszos szegregáció alkotmányellenes.
Rosa Parks tettével a méltóság és akaraterő országos jelképévé vált
és elősegítette az általános szegregáció elleni harcot.
Ám azt kevesen tudják, hogy már korábban is próbálkozott.
Mozgás!
Elnézést!
Sofőr!
Menjen hátra!
Nem.
Azt mondtam, menjen a busz végébe!
Azt mondtam, nem!
Akkor rendőrt kell hívnom.
Hívjon csak rendőrt.
Elég ebből!
Ne csináljuk ezt, rendben? Jól ülök itt.
Ha feláll, fel kell állnom, valaki beslisszol ide...
Mi van, ha a helyemre pályázik? Összeverekszünk!
Nevetséges! A hölgy marad.
Nyomás hátra! Gyerünk, te is!
Rajta!
Na mozgás! Sofőr! Indulás!
Na, rajta! Hajtson!
Kedves öntől.
Ez az igazság.
Ámen!
Hová megy?
A piacra.
Nagybevásárlás? Alaposan bevásárol?
Nem.
Mit vesz?
Zöldségeket. Barackot.
Hogy hívják?
- Rosa. - Murray vagyok.
- Nagyon örülök. - Örvendek, Rosa.
Volt egy Rosa nénikém.
Kedves asszony. És őszintén szólva, formás teremtés.
Pajzán humorral.
Könnyen beindította egy 12 éves fiú képzeletét.
A nénikéjéről fantáziált?
Igen.
Úgy házasodott be?
Nem. Anyám húga volt.
Hm.
Segítene? Levenném a pulcsimat.
Megfogná az ujját?
De uram...
- Mintha izzadna. - Köszönöm!
Máris jobb.
Köszönöm!
Hadd kérdezzek valamit! Vendégségben van
és viszketni kezd a háta.
Meglát egy hátvakarót. Használja? Vagy a falhoz dörgölőzik,
hogy elintézze magának?
Nem használnám.
Ahogy más fogkeféjét sem.
Nem értek egyet. A háta nem a szája.
Figyeljen. Vakaró híján tudja, mit tennék?
Keresnék egy villát a konyhában. Kimennék a fürdőszobába.
Ó. Nem.
Megvakarnám a hátamat.
Megmosnám a villát, aztán a helyére tenném.
Rosa, nincs jobb érzés,
mint villával vakarózni.
Kész, gond letudva.
Nem hozott olvasnivalót?
Nem. Hozhattam volna valamit, ugye?
Így csak bámulhatok ki a fejemből. Szeretek olvasni.
Egyedül él?
Nos tudja, igen.
Ó! Értem.
Sok növényem van.
A legtöbb elpusztult, nem törődök velük.
Van egy papagájom, tudja a nevem.
"Murray! Murray!
Murray! Murray!
Murray!
Hogy vagy, Murray?"
Szereti a saját hangját?
Nagyon.
Rosa!
Ki az a Paul Bunyan? Szeretjük? Nagydarab fickó volt.
Azt mondják, egy homárt nem lehet teljesen megenni.
Szerintem nincs igazuk.
Mi?
Senki nem hűt pitét a párkányon, ahogy a filmekben látni.
Nekem elhiheti, sok ablakon benéztem.
Miért bámul be másokhoz? Egy pite miatt?
Látta este a Dragnetet? Rögtön tudtam, ki a gyilkos!
Pamm-paramm-pam!
Pamm-paramm-pam-pam!
Kérdezhetek valamit?
Jézusom...
Ha kirabolnák,
fekete vagy fehér rablónak örülne jobban?
Jó kérdés, ugye?
Érdekes. Gondoljon a szociológiai szempontokra.
Miért gondoljak arra, hogy kirabolnak?
- Ha megtörténne. - Hogy járhat ilyesmi az eszében?
- Csak úgy... - Szokott imádkozni?
Időpazarlásnak tartom.
Imádkozzunk a gondolataiért.
- A gondolataimért? - Igen.
Talán békére lel. És csendre!
- Békére lenne szükségem? - Igen.
Mi utal erre?
Nagyjából minden.
- Rendben. - Lehunyjuk a szemünket...
Lehunyom, oké. Lehunytam.
Uram Isten, könyörgünk Mr. Murray üdvéért.
Uram, fogadd őt irgalmadba!
Adj neki lelki békét!
- Igen. - És csendesítsd el!
Megosztana valamit az Úrral, Murray?
- Ó, igen. Hogyne! - Akkor folytassa.
Uram, gondolom tudsz róla, hogy úgy 8 éve nem szexeltem.
Ó, Jézusom...
Szóval tudod. Esetleg segíthetnél kicsit.
Küldj nekem valakit! Nem vagyok válogatós.
Kicsit túlsúlyos is jó.
Azért ne legyen egy elefánt!
A töltött galamb még jó, nem zavar.
Talán egy vöröske is megtenné. Szóval...
Legyen vörös!
Rosa, hova megy?
A busz hátuljába. Maga csak imádkozzon!
Nekem is osszatok!
Szóval ott tartottam, hogy vörös.
Az csodálatos lenne!
Igazán. De ne legyen túl szeplős!
A feliratot fordította: Laki Mihály