ŽIVOT, LARRY I POTRAGA ZA NESREĆOM NEŠTO KAO POVIJEST AMERIKE
Godina je 1773. i u početnih 13 kolonija vlada nemir.
Patrick Henry u Virginiji je održao vatren govor.
Nema oporezivanja bez predstavništva.
U znak prosvjeda protiv britanske monarhije
kolonisti su se prerušili u Indijance
i bacili 342 sanduka čaja u bostonsku luku.
Otada se taj događaj zove Bostonska čajanka.
Hajdemo! -Puritanci mi baš idu na živce.
Neki sam dan držao ženu za ruku,
a neki je tip povikao da to nitko ne želi gledati.
Ima pravo. -Znaš što? Slažem se.
To su ti s Mayflowera. -Što je ovo?
Eto ti na!
Prosvjeduju protiv Zakona o čaju.
Bacaju čaj u more. To je poput čajanke.
Čajanka? Ozbiljno? Zvuči zabavno!
Hajdemo! -Je li to Michael Finney?
Bome jest. -Kakva zabava!
Baš čudno. Bio sam s njim neki dan.
Nije mi spominjao nikakvu čajanku.
Svi su govorili o tome kod Zacharije.
Bio si kod Zacharije?
Jesam. -Zašto mene nisu pozvali?
Nisam znao za to druženje. Propuštam čajanku?
Ne znam što bih ti rekao.
Znao si za ovo?
Recimo. Jesam. -Recimo?
Pridrži ovo.
Ljudi. -Naprijed, momci!
Finney!
Što se to događa?
Bok, Larry. Ma ništa. -Ništa?
Kako je omiljeni bostonski bačvar? -Što radite?
Prije nego što išta kažeš, ovo je improvizirani i simbolični prosvjed.
Imate čajanku? -Ali ne zabavljamo se, Larry.
Meni izgleda kao da se ludo zabavljate, Finney.
Porez na čaj previše je visok. Poslat ćemo poruku Britancima.
Ovo smo osmislili u posljednji trenutak.
Razgovarali ste o tome kod Zacharije.
Ne znam kako si to čuo,
ali zametak ideje nastao je kod Zacharije.
Vidio sam te prije dva dana.
Nisi mi spomenuo nikakvu zabavu ni Zachariju.
Trebao bih ti govoriti kamo idem?
Jutros sam bio kod postolara. I onamo si htio?
Ovdje se događa nešto tajnovito.
Finney, hajde! Zabavljamo li se ili ne?
Ovo nije zabava.
Vidim Samuela Coopera.
Bok, Larry. Čuo sam da nisi u gradu.
Je li to Joseph Warren? -Bok, Larry.
Jučer sam ti prodao bačvu. Ništa mi nisi rekao.
Nismo došli do te teme.
Pozvao si njih, a mene nisi?
Pozvat ću te na iduću.
Obojica znamo da iduće neće biti. -Nisam znao da si uz nas.
Zašto to kažeš? -Oprosti, Larry.
Uokolo hodaš u crvenom kaputu kakav nose britanski vojnici.
Žena mi ga je darovala. Prekrasan je i baršunast. Jesi li ikad opipao baršun?
To je loša poruka jer se borimo protiv Crvenih kaputa.
Nisam jedan od njih, to je samo crveni kaput. Više ne smijem nositi crveno?
S crvenom je gotovo? Više ne dolazi u obzir?
Kad nosiš isto što i tlačitelji... -Otkazali smo crvenu?
Crveni kaput određenog kroja nije najmudriji odjevni predmet.
Finney, sjajno bih se uklopio.
Nisam znao da voliš čaj.
Ne volim ga, pijem kavu.
Razlog više da sudjelujem.
Pozvao si ljubitelje čaja koji bacaju čaj.
Uopće ne uživaju.
Ja bih uživao u bacanju čaja jer ga toliko ne volim.
Za iduću zabavu bacanja čaja sjetit ću se da si sjajan bacač.
I nosite kostime.
To me najviše razočaralo.
Kostimi? -Da.
Razlog više da me pozoveš! -Zašto?
Volim se kostimirati, volim krinke.
Možeš se ponašati kao kreten, a nitko neće znati tko si.
Bio sam s tobom na zabavama. Vidio sam to.
Da, u kostimu. -Da!
Ne shvaćam zašto me nisi pozvao.
Nemoj mi reći da je kaput razlog.
Larry, nisam te pozvao na čajanku
jer si naporan na svakoj zabavi.
Ma sigurno se šališ.
Uvijek stojiš u kutu i daviš nekoga o nekoj gluposti.
Duša sam svake zabave!
Kod Sama Adamsa tupio si o cipelama.
Imamo jedan par cipela. Jedna cipela za oba stopala.
Ti si govorio da trebamo lijeve i desne cipele.
O čemu ti to? -O čemu?
Jesi li pogledao stopalo?
Osim toga, na zabavama uvijek melješ o Indijankama.
Privlače li me Irokezice? Bome da. Pa što? To je zločin?
Jesam li se ikad ljubio s Irokezicom? Da, jesam.
I znaš što? To je bio divan doživljaj.
Čestitam, Larry. -I još nešto.
Da si se ljubio s Irokezicom... -Jesam, Larry.
Ljubio si se? Ne seri.
Imam curu Irokezicu. -Ma gdje?
U Kanadi. Ne poznaješ je. -Ne seri.
Nemaš Irokezicu u Kanadi.
Ali barem ne stojim kod trgovine kako bih zurio u njih.
Ti samo stojiš i zuriš.
Obavi što imaš. Prodaj bačve.
A onda odjebi! Zato želiš na brod?
Ne. -Nemoj da te perjanice zavaraju.
Ma znam. -Nema žena na brodu.
Nisam rekao da ima.
Zato nisi pozvan na zabavu, Larry.
Daj da se popnem.
Ne može, Larry. To je samo za bandu.
Zašto ne mogu biti u bandi? -Ako nisi u bandi, ne možeš na brod.
Lani sam ti dao besplatnu bačvu, majmune!
Momci, čajanka je gotova. -Što?
Da. Larry je sve zajebao. -Ostala je još hrpa čaja!
Larry je uništio ugođaj.
Bravo, Larry. -Nisam.
Baš ti hvala. -Pogledajte se!
Odjeveni ste kao Indijanci i nosite perca.
Šuti. -Izgledate kao glupani.
Nikad ne bih povjerovao da ste Indijanci. Razočarali ste me.
Vidimo se poslije u taverni. -Bok, Thompsone. Crkni, Slaughtere!
Bačva je curila. -Sereš!
Da, baš si Indijanac, Gilliame. -Hvala, Larry.
Sutra sam kod postolara.
Hoćeš da te pozovem? Moram ti najaviti?
Koji kreteni! Idem na brod i sâm ću bacati čaj!
Samo ti daj, Larry. -Dobro, idem bacati.
Odličan si. -Vidjet ćeš kako bacanje izgleda.
Nisam ni htio biti u tvojoj glupoj bandi. Znaš što?
Osnovat ću svoju bandu. Nećemo se maskirati u Indijance.
Bit ćeš zavidan.
Znaš što? Ovako će izgledati!
Pogledajte me!
Stoj! Ti tamo! -Ne.
Što to radiš? -To nije moj čaj.
Imaš pravo. To je čaj Njegova Veličanstva!
Ne, to je Finneyjev čaj. Organizirao je čajanku.
Gospodine, ne poznajem ga.
Znam da je vrištao o bandama i da mrzi čaj.
Ne! Imate pogrešnoga. Laže!
To je zabava Michaela Finneyja! Nije me pozvao!
Uhitite njega. -Dođi.
Finney! Znate što? Imam crveni kaput, poput vašega!
Dokle god je u SAD-u postojalo ropstvo,
robovi su se pokušavali dokopati slobode.
Mnogi su bježali tzv. Podzemnom željeznicom.
To je bila mreža ljudi, puteva i mjesta na kojima su se mogli skloniti
i pronaći pomoć kako bi pobjegli s Juga SAD-a.
Putovanje na sjever do slobode bilo je opasno, teško
i često opasno po život.
No nitko nije uzeo u obzir tegobe koje su domaćini morali preživjeti.
Dovoljno je teško živjeti s vlastitom obitelji, a kamoli s neznancem.
Uđi, izvoli. -Uspio sam.
Nitko me nije slijedio. -Dobro došao u moj dom.
Bok. -Nadam se da ćeš ovdje biti siguran.
Ja sam Jonesey. -Lawrence.
Nadomak sam slobode. -Da.
U bijegu sam, ali lijepo je ići na sjever.
Sutra ćeš moći prijeći granicu.
Radujem se tomu. -Kako si putovao?
Gadno. Trčao sam, gonili su me s psima i konjima.
U močvari sam 15 minuta bio pod vodom.
Ma daj? -Disao sam na slamku.
Čuo sam prigušeni lavež pasa.
Joj. Jadničku.
Nisam im mogao reći da začepe.
Pa sam si ponavljao da to ne kažem.
A bilo je očito da moraju začepiti.
Mene je jedanput naganjala koza.
Čovječe. -Uzela me na zub.
Ne znam zašto. Morao sam preskočiti ogradu.
To nije isto kao kad spašavaš glavu,
ležiš pod vodom i pokušavaš disati dok psi laju na tebe.
I još razmišljaš trebaš li im reći da začepe.
Pokušao sam shvatiti kako ti je bilo.
Moje nije bilo tako gadno, ali nipošto nije bilo ugodno.
To je bila domaća životinja.
Bi li te odvela natrag i bacila u lance?
Bi li te tjerala natrag na posao i bacila te u polje?
To je pravo. -Ne, ja imam pravo.
Imam pravo da je to pravo. -Moje je pravo.
Nemaš ti prava, ali to je pravo.
Uzeo sam si za pravo. Dosta sada.
Ja sam prvi rekao da je to pravo. -Nećeš mi oduzeti moja prava!
Ništa mi nećeš oduzeti! Imam ja svoja prava!
Dobro, imaš pravo. Zaboravi na prava. -Dobro.
Veselim se što ću otići na sjever
i početi prašiti sjevernjačke komade.
Znaš, živio sam na sjeveru.
Nije bilo mnogo prašenja.
Barem za mene. -Naravno da nije.
Neki nisu stvoreni za to. Pogledajmo ovu kuću.
Da, dobro.
Razgledajmo sigurnu kuću. -Da.
Da vidimo što ima. -Ovo je dnevni boravak.
Dobro. -Udoban je.
Da. Bit ću iskren. -Reci.
Osjeća se miris plijesni. -Što?
Miris plijesni. Moraš to reći gostima.
Ma nemoj? -Ovo je mjesto vlažno.
Vlažno? -Vlažno i pljesnivo.
Jonesey, mnogi su bili ovdje, ali nitko se nije žalio na vlažnost.
Znaš što? Bijelci su po prirodi vlažni.
Bijelci su po prirodni vlažni?
Naravno da su vlažni. Po prirodi su mokri.
Jonesey, oprosti,
ali bio si pod vodom 15 minuta i disao na slamku.
Nije problem u kući, Jonesey. Ti si vlažan!
To je bilo prije tri dana. Osušio sam se. Suh sam i ne smrdim po plijesni.
Sad možda jesi, ali vlažnost te pratila.
Ne prihvaćaš svoju vlažnost.
Ne, ti ne prihvaćaš svoju. -Nemam što prihvatiti.
Tako ti misliš.
Prije sam bio vlažan. Kad sam ušao, opet sam se navlažio.
Kad sam ušao, opet sam postao vlažan. Osjetio sam to.
Kao da osjećam duhove.
Je li netko umro na trosjedu? -Nije.
Osjećam smrt na njemu.
Netko je bio vrlo bolestan. Umrla je na katu.
Je li popljesnivila na putu do zagrobnog života?
Ne, nije popljesnivila.
Dat ću ti savjet.
Kad netko umre na trosjedu, moraš okrenuti jastuke.
Dobro. Imaš pravo.
Naravno da imam.
Nemoj mi ga opet oduzimati.
Ne, samo hoću reći... -Imam pravo.
Imao si pravo time što si rekao.
I to mi je pravo. -Nećeš mi oduzeti pravo.
Znaš što, Jonesey? Trebamo dašak svježine.
Da, trebamo. Obojica smo pomalo pljesnivi.
S obzirom na to da si proveo 15 minuta u močvari...
I da je netko umro na trosjedu.
Nije na trosjedu, nego na katu.
Bila je na samrti, otišla gore,
gdje je otegnula papke.
Ali bila je gotovo mrtva.
Znaš što? Ako ti nije ugodno i ako ti nije udobno,
ako osjećaš da ima zlih duhova, odlazi!
Proživio sam i gore stvari.
Na zadnjem mjestu imali su stolac s visokim naslonom
i malim stolcem ispred njega.
Mogao sam sjesti na njega i ispružiti noge.
Ovako bih sjedio. -Da.
Govoriš o otomanu. -Usrani otoman! Moj je prijatelj Otoman.
Nisam znao da postoji veza!
Robovlasnik ga je nazvao Otoman prema usranom otomanu!
Taj je smrad bio opsjednut namještajem!
Robove je zvao prema namještaju? -Da.
Kovača je nazvao Ormar. Ormar je bio golemi gad.
Ormar? -Veliki gad. Govorio sam sebi:
Taj je Ethan Allen ludi bijelac.
Pitam se zašto je bio opsjednut namještajem.
Može li doručak? Što kažeš?
Što? -Doručak!
Kad će to? -Što s doručkom?
Da, što je s time?
Da, postoji doručak. Imam doručak.
Ovo je žena koja je umrla? To je ona?
Da, to je ona. -Joj. Počivala u miru.
Prašio si je? -Nije mi dala.
Ali bio sam dovoljno glup da sam se brinuo o njoj.
Trebala je cijeniti tvoju brigu
i barem ti dati da joj posišeš cicu s vremena na vrijeme.
To bi bio dar. Hvala najljepša.
Brinuo si se za nju.
To je sve što je trebala. -Da.
Čekaj, imaš palačinke?
Ne, samo brašno.
Sigurno je vlažno. Vlažna zdjela kaše. -Da, više-manje.
Baš ludo. Stručnjak sam za takva mjesta.
Ovo mjesto nema baš najbolje recenzije.
Moram biti iskren. Kad ljudi dođu, nanjuše smrt.
Osjećaju se vlažno. Imaš loše recenzije.
To je toliko nepošteno!
Tu sam ženu nosio uza stube i ozlijedio leđa.
Nisam mogao cijepati drva. Nije bilo vruće vode i eto loših recenzija.
Ja ti ne bih dao više od dvije zvjezdice.
Ovako ćemo. Napravit ću palačinke.
Dva jaja, malo brašna u zdjeli i prstohvat cimeta.
Ovako moraš raditi rukom. -Dobro.
Kad si tako stručan, zašto ti ne napraviš palačinke?
Nisam ti rob.
Nisam to ni rekao.
Opa! Jesi. -Opa! Ne, nisam.
Ja sam rekao opa! -Ne, ja sam.
Opa je moj. -Opa je moj! Moj!
Prvi sam rekao opa! -Nisi!
Hoćeš da pečem palačinke? Opa!
Kažeš da mislim da si rob? Opa!
Ovaj opa znači da neću prstom mrdnuti.
Kakve to ima veze s ropstvom? Nisam rekao da si rob.
Samo bi mi pomogao.
Znaš što je ropstvo? Cijeli niz usranih usluga.
Nikad nisam tako na to gledao. -Da.
Daj mi za pravo. -Neću. Znaš zašto?
Zašto? -Samo bi ga oduzeo.
Ne bih. -Ne voliš prava.
Volim prava, ali ne volim kad mi ih oduzimaju.
Idem u krpe. Treba mi odmor.
Lijepo se naspavaj. -Da.
Jonesey. -Hvala, Lawrence.
Desno na vrhu stuba, ne lijevo. To je soba za mrtvace.
Dobro.
Madrac je premekan!
Zaboli me kita!
O, ne! Opa!
Ne! Opa!
Opa je moj! -Moj je! Moj!
Opa je moj! -Moj je!
MJESEC POSLIJE
Pogledaj ti to. Prekrasno.
Ovo su debele i tanke palačinke te vrući kolačići.
Gospode Bože. -To.
Koji vrag?
Natopite se.
Što se to događa? Pola je noći.
Probudio si me mirisom slanine.
Ne krivi slaninu. To je jedan od najprepoznatljivijih mirisa.
Ni pseće ga govno ne može prikriti. -Ovo je Podzemna željeznica.
Da. -Što željeznice rade?
Kreću se. Moraš se opet ukrcati.
Ukrcaj se u vlak!
Odličan koncept. Mnogo sam razmišljao o tome.
Odlučio sam ostati i pomoći drugim robovima da dođu do sjevera.
Prošli mjesec, kad si stigao,
jedva si čekao otići na sjever i prašiti.
Htio si prašiti. Kamo je to nestalo?
Ondje su! Čekaju da ih isprašiš!
Svi se pitaju gdje si.
Žele da ih prašiš! -Reći ću ti nešto.
Tata mi je rekao da pice neće pobjeći.
Bit će ondje kad dođem.
Jonesey, znam koliko si osjetljiv na riječ usluga,
ali zar bi bilo pretjerano tražiti od tebe da malo pomogneš oko kuće?
Želiš da robujem?
Ne, želim da pomogneš.
Ozbiljno? -A ti?
Zamolio sam te da skineš cipele. To je ropstvo?
Da, ropstvo. -Zamolio sam te da kupiš svijeće.
Neću, to je ropstvo.
A ako ih podijelimo?
Ako ima veze s tobom, to je ropstvo.
Nije, to je usluga! -Nije.
Hoćeš još usluga?
Idućih 400 g. ne smiješ ni od jednog crnca tražiti usluge.
Ma nemoj? -Tako je.
Znaš što? Ovo odlično miriše.
Itekako! Sjedni i prestani se žaliti.
Dodaj mi palačinke ili to rade robovi?
Dodat ću ti ih.
Ozbiljno? -Moraš ih kušati.
Mislim da napredujemo.
Baš napredujemo.
Hoćeš li ti otvoriti? -To rade robovi.
Dobra večer. -Nisam nikoga očekivao.
Ideš. -Dobra večer.
Dobar dan, g. Bijelče.
Vi ste jedan od dobrih.
Ormar i Otoman! Što?
Jonesey! -Dođite!
Znao sam da si ovdje! Znao sam! -Ne mogu me uhvatiti!
O njima sam ti govorio! Ovo su Ormar i Otoman!
Ormar i Otoman! Od Ethana Allena? Da.
Da. -Kamo ćete?
Kanili smo prespavati i onda pješačiti 30 km
do kuće u Joplinu.
Da, smijete prenoćiti. Naravno.
Hvala. -Zajebi to. Ostanite koliko želite.
Uzmite si dug odmor. -Ozbiljno?
Ozbiljno. Jonesey vam to kaže. -Što?
Hvala, Jonesey. -Otomane!
Idi onamo i odmori se.
Ne moraš mi ponavljati. -Ti idi jesti.
Čuješ? -Idite i odmorite se.
Da. Pogledajte se. Lawrence ima još tri ovakva ogrtača.
Pomoći ću vam. Bez brige.
Jonesey, ovdje je bome vlažno.
Rekao sam ti. -Ormare.
Imam golemu kamenu gromadu pred štagljem.
Hoćeš li mi sutra pomoći da je premjestim?
Kao rob?
Da, naravno.
Dana 17. prosinca 1903. u Kitty Hawku, u Sjevernoj Karolini,
američki izumitelji Wilbur i Orville Wright
izveli su prvi kontrolirani let.
U Wrightovu letaču.
Let je trajao 12 sekunda i prešao 40-ak metara.
Svi moramo negdje početi.
Tako su braća Wright uvela doba letenja.
No postojao je i treći brat
kojega su povijesne knjige zaboravile. S dobrim razlogom.
Snimi cijeli zrakoplov. I jednoga od nas.
Tri, dva, jedan. -I jednu šaljivu.
Eto ga.
I još jednu. -Ali ozbiljnu.
Orville! Wilbure!
Sranje! Briši! -Makni se!
Hajde, pokreni ga. -Dobro.
Što se događa? Što radite?
Čekali smo te. -Tebe.
Ne izgleda mi tako. -Ne.
Morali smo isprobati opremu, da vidimo radi li.
I je li spremna.
Ti si posljednji dio jednadžbe.
Ozbiljno? -Da.
Izgledalo je kao da ćete poletjeti. -Ne, nema dovoljno vjetra.
Ne bismo bez tebe. -Ne.
Ipak smo braća Wright.
Da, uđi. -Hajde.
Možeš sjesti ovdje. -Ovdje?
Da. -Sjedni.
U sredinu? -Da.
Ravno u sredinu.
Što? -Da.
Ovo je grozno.
Bit će sjajno. -Nimalo nije udobno.
Možeš se nagnuti unatrag.
Ne želim biti u sredini. Hoću na kraj.
Moram upravljati. -Da, tako je.
Ja upravljam motorom. Ti si u sredini.
Ne mogu. Klaustrofobičan sam.
To je jedino mjesto.
Zašto uopće postoji?
Zašto je jedno sjedalo toliko lošije?
Uništavate sjajan izum.
Ovo moraš staviti ispod sjedala.
Što? -Zbog sigurnosti.
Kakve sigurnosti? Sjedim na sanduku.
Prtljaga mora ići ispod sjedala.
Ondje joj je mjesto. -Ne može ostati u krilu?
To je vrlo opasno.
Dizajnirali smo ga da torba ide ispod.
Dobro. -Ne u krilo.
Znaš što? -Dobro.
Sretni? -Jesam, da.
Spreman? -Osjećam se tako sigurno.
Osjećam se sigurno. Hvala Bogu što je torba pod sjedalom!
Imaš slobodne ruke ako se nešto dogodi.
Slobodne su. -Možeš se pridržati.
Ili napraviti ovo.
Zar ne? Ili ovo.
Ili ovo. -Pogledaj ruke.
Dobro, shvatio sam!
Dobro.
Sad smo spremni. Dobro!
Spremni? -Moram nešto reći.
Nisam glup.
Htjeli ste poletjeti bez mene.
Znaš, Wilbure... -Što?
Spasio sam te.
Duguješ mi čekati me.
Kad si me spasio?
Utapao si se, dao sam ti veslo. Spasio sam te.
Izvukao bih se i sâm.
Ali hvala. -Ne bi.
Plakao si i vrištao. -Nisam.
To je bila voda od jezera. Nisam vrištao.
Neću zaboraviti taj vrisak. Kakva sramota.
Ne zaboravljaš ono što izmisliš.
Drago mi je što smo svi ovdje i spremni poletjeti. Let će biti sjajan.
Da. -Imate li grickalica?
Što? -Nisi jeo?
Daj mu. -Ukrcao sam se.
Nema grickalica?
Daj mu nešto. -Imam kikirikija.
Kikiriki? Samo to? -Uzmi.
To je hrana za cirkus. -Nije. Kušaj.
Moramo poletjeti dok ne postane čudnije.
Spremni, gospodo? Stavite naočale.
Spremni. -Idemo!
Kontakt! -Kontakt.
Kontakt!
Idemo.
Dobro. Radi kao urica. Divota.
To je vjerojatno loše.
Da. -Radi ono.
Ugasit ću ga. -Što je bilo?
Colby! Gdje je on?
Bok. -Evo ga.
Isti klip. Ispao je.
Raskomotite se. -Potrajat će.
Colby to rješava. -Dobro.
Radi. Ima ključ. Ne, moramo čekati ovdje.
Moramo čekati u zrakoplovu. -Zašto?
Ne možeš se iskrcati. -Što to znači?
Suprotno od ukrcavanja.
Moramo čekati ovdje dok ne popravi kvar.
Iskrcati se? -Sigurnost je najvažnija.
Sjedimo na tlu. Nema nikakve sigurnosti.
Moram čekati u zrakoplovu, ma koliko trajalo?
Što ako bude trajalo pet sati? -Toliko ćemo čekati.
Moram sjediti u sredini s usranim grickalicama i čekati?
Da. -I tako pet sati? Ludi ste.
Tako je to u zrakoplovu.
Pa očaj! Grozno. Nikad nisam čuo gluplje pravilo.
To je radi tvoje sigurnosti.
Raskomoti se.
Znate što još? Skidam svoje ime s izuma.
Orville i Wilbure, prepuštam vam ga. Ne želim nikakve veze s ovim strojem.
Požalit ćeš.
Ne bih rekao. -Hoćeš.
Nešto ti zamjeram.
Siguran sam. Što je sada?
Otišao sam na sedam dana. Zamolio sam te da mi zalijevaš cvijeće.
Naravno. -Kad sam došao kući...
Biljke su procvale.
Otkrio sam da si ševio u mojoj kući.
Kako si doznao da je ševio u tvojoj kući?
Pronašao sam dokaze pokraj afričke ljubičice!
Ne poričem to. Ne mogu ševiti kod sebe, žena mi je kod kuće.
Netko mora ševiti kod tebe. -Tako je.
Wilbure, jebi se. -I ti se jebi.
Dečki, smirite se.
Dali ste mi loše sjedalo, kao i na svadbi.
Ista stvar. Sjedio sam kod kuhinje.
Svaki bi me konobar gurnuo i srušio.
Stavio sam te za stol za samce.
Htio si upoznati nekoga te večeri.
Posjeo sam te pokraj najzgodnije dame.
Imala je jedno oko. -Dogodi se.
Nije imala povez. Posjeo si me pokraj kiklopa!
Sjedio sam joj sa slijepe strane.
Zalila me juhom od rajčica.
Kako je ona kriva za to? -Nije.
Ako već ima jedno oko, neka stavi povez. Neka misli malo i na druge.
Mogao si je pozvati na spoj. -Na spoj?
Često te spominje.
Spominje me? -Da.
Kad je idući put vidiš, reci joj da stavi povez.
Znaš što bi bilo zgodno?
Da joj ga izradiš. Da joj pomogneš.
To mi zvuči kao uvreda. -Darovanje?
Zna za povez, ali odlučila je da ga neće nositi.
Bila je to svečanost, nije imala svečani povez.
U tomu je problem.
Izradi joj jedan s draguljima. Možda ga stavi.
Nešto lijepo. -Nije ružna.
To ti govorim.
Poslat ću joj ga poštom, anonimno.
I idući ćeš ga put primijetiti. -Da.
I napiši poruku: Ljepota je u oku promatrača.
Sviđa mi se. Nije loše.
Dobro je. -Baš dobro.
Poletimo. -Spremni?
Colby, kako stojimo? -Sve pet.
Sve pet. -Spremni smo.
Stavljam naočale. -Idemo.
Čisto. -Okreni ga, Colby!
Kontakt! -Sretno!
Idemo! -Vidi ti to!
Bit će sjajno.
Samo polako.
Radi!
Ne! Predomislio sam se! Ne želim ići!
Mučno mi je! Povratit ću!
Evo, uzmi ovo.
Kakav divan pogled!
Umrijet ću! Ne! Ne želim otići.
U 1950-ima, tijekom hladnoga rata između SSSR-a i SAD-a,
strah od komunizma bio je posvuda.
Crvena prijetnja dosegnula je vrhunac kad je Joe McCarthy iz Wisconsina
pokrenuo niz javnih istraga
navodnih komunističkih upada u sve razine vlasti.
Nitko se nije usudio suprotstaviti McCarthyju da ga ne proglase komunistom.
Čak je i vojska bila pod istragom.
Tako su se održala McCarthyjeva saslušanja vojske.
Joseph Welch bio je glavni odvjetnik vojske.
Njegov sukob s McCarthyjem,
u kojem ga je pitao ima li imalo pristojnosti,
smatra se prekretnicom u tom tužnom poglavlju američke povijesti.
Prema McCarthyju, on nije bio jedini bez pristojnosti.
S obzirom na zahtjev g. Welcha, trebamo mu poručiti
da u svojem odvjetničkom uredu ima mladića imenom Fisher.
Godinama je bio član organizacije,
prije mnogo godina, koja je pravni oslonac Komunističke partije.
Nemojmo dodatno napadati tog momka.
Zar nemate nimalo pristojnosti, gospodine?
Zar ste na koncu ostali bez imalo pristojnosti?
Ja nemam pristojnosti? A vi, g. Welch?
Vidim da pijete čašu vode, a nemate podmetač.
Na ovom prekrasnom stolu ostaje mrlja od vode.
Tko sad nema pristojnosti?
U moju obranu, senatore, rekli su mi da je stol premazan zaštitnim slojem.
Ovo je vrlo star stol, ako se ne varam.
G. Welch, tvrdim da vam do ovog stola nije stalo,
kao što vam nije stalo ni do demokracije.
U protivnom biste imali podmetač, kao ovaj koji sam donio od kuće.
Ovamo ste došli s vlastitim podmetačem?
Da, tako je. Zato što poštujem drvo.
Vi ste ostavili mrlju. Neprestano ostavljate mrlje.
Reći ću vam tko još ostavlja mrlje! Komunisti!
Ma dajte! -Komunisti ne mare za stolove!
Komunisti ne poštuju drvo! -Tražim navod.
Reći ću vam tko još nema pristojnosti.
Senatore Symington. -Da?
Prije nekoliko tjedana bili ste kod mene i niste obrisali cipele o otirač.
Unijeli ste blato. Je li to pristojno? -Kako to znate?
Kad sam vas našao, niste me čuli. Bili ste u radnoj sobi na drugom kraju kuće.
Moj je sluh posebno osjetljiv na brisanje,
kao i na ubacivanje komunista u Državno tajništvo!
Reći ću vam tko još ne briše cipele!
Nemojte to reći. -Komunisti ne brišu cipele!
Nijednog nisam vidio da to radi! -Evo ga opet.
U SSSR-u nema otirača sa znakom dobrodošlice. Karl Marx unosio je blato.
Engels je pisao o tome. Moja je čistačica iz Rumunjske.
Sama mi je to rekla. U satelitskim državama nema otirača.
Pobjegla je jer nije bilo otirača? -Tko je može kriviti?
Kad smo kod nepristojnosti, sen. Byrd rekao je da neće doći na moj roštilj
jer mu kći slavi rođendan.
Ali ona ima 28 godina.
Otac ne smije provesti poseban dan sa svojom kćeri?
Ne ako joj je 28 g. Što će raditi, sen. Mundt? Otići u zoološki vrt?
Oslikati lica? Jahati konje? Jesti sladoled?
Gospodo, to je nepristojno!
I samo da znate, ako smijem nastaviti, tijekom zajedničkih odlazaka na zahod,
doznao sam da sen. Dirksen ne pere ruke sapunom.
Znam tko još ne rabi sapun.
Da moram pogađati... -Komunisti.
Komunisti. -Tako je.
Moja rumunjska čistačica Lenka rekla mi je sve o komunistima.
Rekla je da kod kuće ne nose odjeću.
Besramni su, nisu sramežljivi.
Katkad i ona hoda kućom bez odjeće.
Dobro. -I tada je moram podsjetiti
da je u SAD-u i da ovdje nosimo odjeću.
Želite još nepristojnosti?
Odbor za putove prošli je tjedan bio na ručku u Old Ebbittu.
Sen. Potter odlučio je naručiti hranu za cijeli stol,
kao da je on predsjednik.
Zvuči li to komu poznato? Znam za još jednog predsjednika.
Ime mu je Nikita Hruščov.
Predsjednik je Komunističke partije SSSR-a.
Nitko nije znao što hoće. Da nisam naručio, još bismo bili na tom ručku.
Nisam dobio ništa što volim. Naručio je ribu.
Odvratnog, groznog i smrdljivog lista.
Bio je to specijalitet kuće, na preporuku.
Da, preporučio ga je konobar koji je nosio vrlo crvenu košulju.
Sad komunizam označavamo bojom? -Bome da.
Što ćemo onda s Djedom Božićnjakom?
Sumnjam i u njega. Daje toliko darova,
obilazi kuće, skuplja informacije
i upotrebljava ih protiv pristojnih Amerikanaca.
Nije normalan.
Čini se da sve što ne volite uspoređujete sa zlima komunizma.
Ne sviđa mi se što moj susjed pušta psa da nuždu obavlja u mojem dvorištu.
Ali ne mislim da je pas komunist.
Ovo nije smiješno. Naš je posao vrlo važan.
Štoviše, vidio sam kako sen. Potter uzima mentol bombone
iz zdjele kod blagajne u restoranu.
Imamo sustav časti, senatore.
Mentol bomboni nisu bili samo za mene. Podijelio sam ih osoblju.
Gurnuli ste tu veliku, prljavu kandžu među bombone.
U restoranima to ne vole.
Sen. Potter, jesu li bomboni bili zamotani?
Ne, nisu baš, ali oprao sam ruke. Za razliku od Dirksena.
Pitali ste blagajnicu smijete li uzeti punu šaku?
To se podrazumijeva. -Nije tako.
Jedan bombon po osobi.
Nitko to ne skandira. -Baš nitko.
Nitko. -Ne.
Senatore Potter.
Ne moram vam reći ovo. Da ste u Moskvi,
zatvorili bi vas jer ste prekoračili dozvoljenu količinu bombona!
Odsjekli bi vam šake. Zatim nožne prste.
Pa noge. Ostali biste s batrljcima.
Izlagali bi vas u cirkusu. Stanimo na tome.
Je li još nekomu teško pratiti sve ovo?
Ne!
Predstavio sam sen. Kilgorea kongresniku Sullivanu,
a onda su njih dvojica otišli na utakmicu bez mene.
To nije pristojno. -Pa što?
Ne poznaju se dovoljno dobro da bi išli sami, bez mene.
Ja sam katalizator. Ja sam ljepilo.
Namjerno su me isključili, ali Repni Topnik Joe nanjuši smicalice!
Možda su htjeli razgovarati o nečemu bez vas?
Da. Poput svrgavanja vlade SAD-a!
Ma dajte!
Ironično je što su to učinili na bejzbolskoj utakmici,
najameričkijoj aktivnosti.
Ondje smijete slobodno vikati:
Udaraču, koma si! Očajan si! Idi dovraga! Crkni!
Pokušajte to reći u Moskvi, pa ćete vidjeti.
G. Welch, kažete da ja nemam pristojnosti.
Rekao bih vam da shvatite više.
Nisam shvatio.
Iznimno sam zabavan, sa mnom je uvijek ludo veselo.
Znate li tko još nema nimalo pristojnosti?
Ne baš. -Kad debeljko pojede nešto iole zdravo,
nikako da zašuti o tome.
Ručao sam salatu, ali ne trubim o tome na sve strane.
Glupo. -Prošli sam se tjedan šišao.
Nitko nije ništa rekao. Pristojno je komentirati nečiju frizuru.
Sen. Goldwater, stiskanjem gumba za dizalo
nećete ga brže dozvati.
A svim muškarcima u braku
koji se neprestano hvale seksom sa svojim ženama, pa što?
Spominjete to kao da je nešto važno.
Pa što? Jadni ste.
Ja neprestano ševim svoju ženu. -Što to radite?
U raznim položajima. Neki su vrlo sramotni.
Radi sve što poželim. Imamo brojne kostime.
Ali ne klepećem o tome!
Senatore, znate da kamere prenose saslušanje i da vaša žena gleda?
Ajoj.
Ne, šalio sam se. Šalio!
Dušo! Jeanie! Znaš što mislim o tebi.
Nisam to mislio. Šala mala. Htio sam dokazati nešto.
Znaš da me zaboli za komunizam.
Dušo, ne ljuti se na mene. Nisam to htio reći.
Uzbudio sam se. Znaš kakav sam.
Jeanie, oprosti mi! Žao mi je.
Prijevod: Davor Fröbe