AZ ÉLET, LARRY ÉS A BOLDOGTALANSÁG HAJSZOLÁSA
AMERIKA ALTERNATÍV TÖRTÉNELME
1773-at írunk és az első 13 gyarmat egyre nyugtalanabb.
Patrick Henry beszédet tart Virginiában:
"Nincs adóztatás képviselet nélkül!"
A Brit Királyság elleni tiltakozásként
őslakosnak álcázott gyarmatosítók
342 láda teát dobálnak a bostoni kikötő vizébe.
Ezt azóta bostoni teadélutánként ismerjük.
Ezek a puritánok már az agyamra mennek.
Igen.
Tegnap megfogtam a feleségem kezét.
Megszólal az egyik, "Hé! Senki nem kíváncsi erre!"
- Igaza volt. - Végül is. Most, hogy mondja...
- A mayflowerösök. - Mi folyik itt?
Ezt nektek! Igen!
A teatörvény ellen tüntetnek. Szétáztatják a teát.
- Mint egy teadélutánon. - Teadélután!
Ha! Ne mondja!
Jó móka lehet.
Csapassuk!
Az Michael Finney?
Igen, ő az.
Micsoda buli!
Furcsa.
Nemrég beszéltünk, nem említett teadélutánt.
A Zachariah'sban ez volt a téma.
Maga ott volt?
Igen...
Engem miért nem hívtak? Lecsúsztam a teadélutánról?
Nem tudom, mit mondjak.
- Tudott erről? - Igen, végül is.
"Végül is?"
Fogja meg kérem. Hé!
Gyerünk, srácok!
Finney! Hé, Finney!
- Bazmeg... - Mi folyik itt?
- Helló, Larry! Semmi különös. - Semmi?
Hogy van Boston legjobb hordósa?
Mit csinálnak?
Mielőtt megszólalna, ez egy rendes, rögtönzött tiltakozás.
- Teadélutánoznak? - Ez nem teadélután.
Őszintén szólva nekem annak tűnik.
Túl magas az adó a teán.
Így üzenünk a briteknek. Az utolsó pillanatban jött az ötlet.
Tegnap este a Zachariah'sban.
Nem tudom, hol hallotta, de ott pattant ki az ötlet.
Pár napja beszéltünk.
Nem említett teázást, a Zachariah'st, semmit!
Minden lépésemről tájékoztassam?
Reggel cipésznél voltam. Elkísért volna?
Úgy érzem, hogy titkol valamit.
Finney! Vége a teadélutánnak?
Ez nem teadélután.
- Látom, itt van Samuel Cooper. - Ó, helló. Úgy tudtam, elutazott.
- Az ott Joseph Warren? - Helló, Larry.
Tegnap vett hordót, de erről nem beszélt.
Nem került szóba.
- Őket meghívta, engem nem? - A következőre meghívom!
Maga is tudja, hogy nem lesz következő.
- Nem tudtam, hogy velünk van! - Hogy érti ezt?
Már bocs Larry, de éppen olyan vörös kabátot hord,
mint a brit sereg katonái.
A feleségemtől kaptam!
Gyönyörű! Bársony! Fogott már igazi bársonyt?
Nem mutat jól a vöröskabátosok ellen!
Nem vagyok az. Csak vörös kabátos.
Senki ne járjon vörösben?
Tényleg? Viszlát, vörös? Száműztük a színt?
Ha összeöltözünk az elnyomóinkkal, az...
Eltöröltük a vöröset?
Egy bizonyos szabású vörös kabát most nem jó viselet.
Finney, öregem. Hasznomat vették volna!
- Nem tudtam, hogy szeret teázni. - Nem szeretek, a kávét szeretem.
Épp ezért kellett volna itt lennem!
Itt teaivók dobálják a teát.
Nem is élvezik! Én örömmel dobálnám, mert annyira utálom!
Legközelebb már tudni fogom, hogy zseniális teadobáló!
És ezek a jelmezek... Ezzel okozta a legnagyobb csalódást.
A jelmezekkel?
Jó ég, szólnia kellett volna!
De hát miért?
Azért, mert szeretem jelmezzel álcázni magam!
Seggfej lehetek és nem bukom le.
Voltam olyan partin, ahol az volt.
- De jelmezben! - Igen.
Ne mondja, hogy kabát miatt nem hívott meg!
Nem hívtam meg a teadélutánra, mert minden kurva partin bunkó.
Ne mondja már!
Mindig valami szörnyű marhasággal fáraszt valakit.
Én vagyok a partik lelke!
Sam Adamsnél a cipőkről hadovált valakinek.
Egyforma cipőnk van! Ami mindkét lábra passzol!
Erre maga: "Szerintem legyen balos és jobbos cipő is."
Miket hord össze?
Látott már maga lábat?!
És soha nem tud leszakadni az indián nőkről.
Hogy vonzanak-e az irokéz nők? Igen! Na és?
Talán bűn? Hogy voltam-e már irokézzel? Voltam!
És tudja mit? Szerintem fantasztikus élmény!
Gratulálok, Larry!
Mellesleg, ha volt már irokéz nővel...
Voltam irokéz nővel! Nem ez a probléma.
Marhaság!
Van egy irokéz szeretőm!
- Hol? - Kanadában! Nem ismeri.
Marhaság! Nincs irokéz nője Kanadában.
De nem bámulom őket a kereskedésekben!
Csak bámul és álldogál.
Áruljon hordót és húzzon a picsába! Ezért akart velünk tartani?
- Nem! - Ne tévesszék meg a fejdíszek.
- Itt nincsenek nők. - Nem mondtam ilyet.
Ezért nem hívtam a teadélutánra!
Na jó, engedjen fel a pallón.
Nem léphet rá! Rálépés csak haveroknak!
Nem vagyok a haverja?
Nem haver, mert a stílusa lever.
Tavaly kapott egy ingyen hordót, rohadék!
A teadélutánnak vége!
- Mi? - Igen. Larry elcseszte.
- Még sok tea maradt! - Larry hibája.
- Lelombozott. - Szép volt, Larry!
- Ugyan! - Kösz, Larry.
Egy rakás idióta indián gúnyában hülye tollakkal!
Egy csapat lúzer! Ezt senki nem veszi be!
Csalódtam magukban!
Találkozunk a fogadóban.
Viszlát, Thompson. Dögölj meg, Slaughter!
A hordó lyukas volt!
Marhaság!
- Ó, remek indián, Gilliam! - Kösz szépen, Larry!
Holnap cipészhez megyek. Küldjek meghívót?
Érdekli az esemény?
Hülye barom! Felmegyek és dobálok egy kicsit!
Csak nyugodtan, Larry!
- Remek! Megyek dobálni! - Tudom, hogy jól megy majd!
Megmutatom, hogy csinálják a profik! Nem érdekel a bandája!
Tudja mit? Alapítok sajátot!
Mi nem öltözünk indiánnak!
Majd irigykedhet! Tudja mit? Megmutatom, milyen lesz.
Hohó, idenézzenek!
Hé! Maga ott!
- Mit művel? - Ez nem az én teám!
Nem bizony! Ez Őfelsége teája!
Nem, ez Finney-é! Teadélutánt tartottak!
Én nem ismerem ezt az embert! Azt kiabálta, bandát alapít,
és hogy gyűlöli a teát!
Nem, ez tévedés! Hazudik!
Ez Finney bulija! Engem meg sem hívott! Őt tartóztassák le!
Finney! Vöröskabátos vagyok! Épp olyan, mint maguk!
Mióta rabszolgaság létezett az Egyesült Államokban,
voltak rabszolgák, akik szökni próbáltak.
Sokan a Földalatti Vasutat használták.
Az úgynevezett "vasút" személyek, útvonalak és helyek hálózata volt,
mely segítséget nyújtott a délről menekülő rabszolgáknak.
Az északra vezető út gyötrelmes és gyakran életveszélyes volt.
De a szállásadók nehézségeiről senki nem beszél.
Az embert a saját családja is megviseli,
hát még egy idegen!
Jöjjön csak be!
Sikerült! Senki nem követett.
- Isten hozta nálam! - Ó!
Remélem, biztonságban érzi majd magát.
- Jonesey vagyok. - Lawrence.
- Közel járok! - Igen.
Menekülök, de jó érzés északra tartani!
Holnap át is kelhet a határon!
- Jó lesz! - Milyen volt?
Nehéz! Futottam, kutyák kergettek, lovasok üldöztek,
a mocsárban rejtőztem 15 percig.
Nádszállal lélegeztem. Hallottam a kutyák hangját.
Ó, szegény ember.
Nem mondhattam, hogy "kuss"! Gondoltam,
"Ne mondd, hogy kuss legyen!" Pedig nagy kedvem lett volna.
Aha. Egyszer megkergetett egy kecskebak.
- Nahát! - Valamiért nagyon utált.
Át kellett ugranom egy kerítésen.
Az más, mint menekülni, víz alatt lélegezni
miközben kibaszott kutyák kergetik
és visszatartani a "Takarodj!" kiáltást.
Én csak közös pontot kerestem. Valamit.
Nyilván nem olyan rossz, de nem is kellemes, higgye el.
A kecske egy haszonállat.
Ha elkapja, akkor láncra verték volna?
Azzal, hogy "Irány a munka!" Hogy gyapotot szedjen?
- Vettem a nézőpontját. - Adjon egyet.
- Mondom, vettem. - Nem, én vettem el!
Maga nem vehette! Én vettem, ember!
Nem! Én vettem! És elraktam!
Azzal kezdtem, hogy vettem!
Nem! Tőlem nem! Az az enyém, oké?
Oké, a magáé! Felejtse el!
Oké.
Alig várom, hogy ott legyek és rácsaphassak pár seggre.
Laktam északon és elárulom, hogy nem volt sok csapkodás.
- Legalábbis nekem. - Magának nyilván nem!
De van, aki arra termett. Na jó, lássuk a kecót!
Rendben, nos...
- Lássuk a menedéket! - Jó, jó.
Lássuk, milyen a hely.
- Nos, ez a nappali. - Oké.
- Kényelmes. - Aha. Nézze, őszintén...
Mintha dohot éreznék.
- Mit? - Dohos szagot.
- Az ilyesmit közölnie kellene. - Ó, tényleg?
- Ez egy nyirkos ház. - Nyirkos a ház?
Dohos és nyirkos.
Sokan jártak itt, de nem panaszkodtak.
Tudja a fehérek nyirkosak.
A fehérek mind nyirkosak? Tényleg így gondolja?
Persze, hogy azok. A fehérek alapvetően dohosak.
Jonesey, már bocsánat,
de 15 percig víz alatt volt. Nádon át lélegzett!
Nem a ház nyirkos! Hanem maga!
Annak három napja. Száraz vagyok. Nincs dohos szagom.
Talán megszáradt, de a dohos szag magára tapadt.
- Értem. Szóval tagadja. - Maga tagadja, hogy nyirkos!
- Ami nincs, azt nem kell. - Ha maga mondja.
Voltam már dohos! Itt újra bedohosodtam!
Ahogy beléptem már éreztem. Megcsapott!
Érdekes, de lelkeket is érzek. Meghalt valaki a kanapén?
- Nem. - Halált érzek a kanapén.
Jó, valaki betegen feküdt rajta. Az emeleten halt meg.
Nem lett dohos mikor, mikor a túlvilág felé tartott?
Nem, dehogy lett dohos!
Adok egy tanácsot.
Ha valaki meghal a kanapén, fordítsa meg a matracot.
Oké, vettem.
Azt mondta, nem veszi el! Most mégis el akarja venni?
Nem adtam oda! Most megint elvenné?
Úgy értem jó ötlet és vettem. Ennyi.
- Nem rabolhat ki! - Tudja mit? Kezdjük elölről!
Oké! Mondjuk, hogy mindketten dohosak vagyunk.
Mondjuk azt, hogy mivel mocsárban kucorgott negyed órát...
És valaki meghalt a kanapén...
Nem ott halt meg, hanem az emeleten.
De haldokolt! Aztán felment, és kinyiffant, ott halt meg szegény.
Itt a halál kerülgette.
Nézze, ha nem tetszik a hely, ha nem kényelmes,
és ártó lelkeket érez, akkor menjen!
Jó, nézze. Volt már rosszabb.
Az előző helyen volt egy nagy fotel
és előtte egy kisszék, hogy leülhessen
és feltehesse a lábát, hogy így üljön.
Persze. Az ottománra gondol.
Igen! Ismerek Ottomant.
Nem tudtam, hogy a gazdája
egy ottománról adta neki a nevét.
Az a rohadék rajongott a bútorokért.
Bútorneveket adott a rabszolgáinak?
A kovácsot úgy hívta Karosszék.
Egy melák és Karosszék.
Arra gondoltam, "Ez az Ethan Allen egy őrült fehér ember."
Nem értem, miért rajongott a bútorokért.
Na jó. És a reggeli? Azzal mi van?
- Mi? - Reggeli!
- Hol a reggelizőhely? - Hogy érti?
Mi a helyzet vele?
Van reggeli. Szoktam reggelizni.
Ő a halott hölgy? Ő halt meg?
- Igen, ő az. - Nahát... Nyugodjon békében!
- Keféltek? - Á, hozzám sem ért.
De voltam olyan papucs, hogy eltartsam.
Értékelhette volna, hogy eltartja.
Azzal, hogy néha a szájába adja a bimbóját.
Ajándék! "Köszönöm, hogy eltartasz. Szóval tessék."
- Ennyi az egész! - Ennyi. Hé! Van palacsinta?
Nincs. Csak zabkása.
Nyirkos, ugye? Egy tányér nyirkos kása!
Igen. Végül is.
Őrület. Tudja, én nagy ínyenc vagyok
és hallottam pár negatív véleményt a helyről.
Őszintén. Idejönnek, halálszag, nyirkosság.
Kapott pár rossz értékelést.
Méltatlan az egész!
Mikor felvittem a nőt, lesántultam. Nem vágok fát!
Nem volt meleg víz és jött a lepontozás!
Most azt mondom kettesnél többet nem kapna tőlem.
Na jó, akkor nézze. Sütök palacsintát.
Két tojás. Lisztet is tegyen ám bele!
- Fahéjat. - Menni fog.
Így járjon a keze!
Ha ennyire ért a palacsintához, miért nem süti meg maga?
Hé, hé, hé, hé! Nem vagyok a rabszolgája!
Ó! Ó, ó, ó! Egy szóval sem mondtam!
- Ó, de igen! - Nem! Ó! Hé, hé!
- Én "ó"-zok! - Nem, én!
- Minden "ó" az enyém! - Nem, az enyém!
Én mondtam előbb! Palacsintát süssek? Mondom, "ó"!
Lerabszolgáztam? "Ó"!
Úgy értette, "Én szart se csinálok!"
Nem mondtam, hogy rabszolga! Csak szívességet tett volna.
Tudja, mi volt a rabszolgaság? Kibaszott sok kis szívesség.
Erre sosem gondoltam.
Ugye? Ezt vegye, öregem! Szóval veszi?
- Nem. Tudja, miért? - Miért?
- Mert rögtön visszaveszi. - Nem.
- Nem szereti, ha veszem! - De szeretem!
Csak nem akarom, hogy tőlem vegye!
Megyek aludni. Pihennem kell.
- Pihenje ki magát! - Igen...
- Jonesey. - Hálás vagyok, Lawrence!
Fel a lépcsőn és jobbra! Ne balra! Az a hullaszoba.
Oké!
Túl puha a matrac!
Kurvára sajnálom!
Hé!
Hé? Ó, nem, nem! Ó!
- Nem, nem. Ó! - Hé! Én...
- Én mondom! - Én mondom!
EGY HÓNAPPAL KÉSŐBB
Ez igen! Egyszerűen gyönyörű vagy.
Egy kis palacsinta, tojás és bacon. Jonesey reggeli!
Te jó ég...
Ó, igen! Huu!
Mi a picsa?
Jól megöntözlek!
Mi a franc folyik itt? Éjszaka van!
Erre bacon illattal ébreszt!
A bacon az egyik legegyedibb illat.
A kutyaszar szagát is elnyomja.
- Ez itt a Földalatti Vasút. - Igen.
Mire használják a vasutat? Utazásra! Üljön vissza a vonatra!
Üljön vissza a vonatra!
Remek dolog ez. És tudja sokat gondolkodtam rajta.
Szerintem maradok és segítek a többi rabszolgának.
Egy hónapja, amikor idejött,
alig várta, hogy északi seggeket csapkodhasson!
Csapkodni akart! Mi lett a tervével?
Ott várják! Várják a csapkodást! Azt kérdezik, "Hol van Jonesey?"
"Várjuk a csapkodást!"
Mesélek valamit. Apám mindig azt mondta:
"A pina nem megy sehová. Mindig találsz majd bárhová indulsz."
Jonesey tudom, hogy nem szereti a szívesség szót, de...
Túl nagy kérés lenne, hogy néha segítsen egy kicsit?
Azt mondja, végezzek rabszolgamunkát?
Nem! Csak azt akarom, hogy segítsen.
- Komolyan beszél? - Na és maga?
Komolyan beszél?
Vegye le a csizmát. Rabszolgaság?
Marhára.
Jó, akkor szedje össze a gyertyákat.
Nem az enyémek. Rabszolgás.
És ha fele a magáé?
Ha köze van hozzá, az rabszolgaság.
- Dehogy! Szívesség! - Nem szívesség.
Még többet akar?
Semmilyen szívességet nem kérhet egy feketétől legalább 400 évig!
- Komolyan? - Komolyan.
Tudja mit? Nagyon jó az illata.
Akkor huppanjon le, és ne nyafogjon nekem!
Adna palacsintát, vagy az is rabszolgaság?
Adok, mert ez Jonesey receptje.
Szerintem jól alakul a kapcsolatunk.
- Jól alakul. - Itt vagyunk!
Hohó!
- Esetleg kinyitná? - Rabszolgás.
- Ó! - Jó estét!
Most senkit nem vártam.
- Hű... - Helló!
Helló, fehérbőrú úr. Gondolom, maga rendes alak.
- Karosszék! Ottoman! Hogy mi?! - Jonesey!
Gyertek ide! Gyertek!
Tudtam, hogy itt vagy! Tudtam!
Sosem kapnak el! Na róluk beszéltem!
Karosszék és Ottoman! Személyesen!
Karosszék és Ottoman, tudom! Ethan Allen, ugye?
Merre tartotok?
Gondoltuk itt alszunk,
reggel pedig 18 mérföldes séta egy joplini házig.
Jól, itt aludhatnak. Hogyne. Igen.
- Köszönjük! - Lószart! Maradjatok csak itt!
- Hosszú pihenés vár rátok! - Komolyan?
Komolyan! Ezt Jonesey mondja!
Köszönjük, Jonesey.
Ottoman! Menj, tedd fel a lábadat!
- Nem kell kétszer mondanod. - Te pedig egyél. Egyetek! Pihenjetek!
Igen! Még ilyet!
Lawrence mindjárt ad köntöst! Számíthattok Jonesey-ra!
- Hallod, Jonesey, nyirkos ez a ház. - Megmondtam!
Karosszék! Van egy nagy szikla a pajta előtt.
Segítene elvinni onnan holnap reggel?
Rabszolga?
Ja, nyilván.
1903. december 17-én az észak-karolinai Kitty Hawknál
Wilbur és Orville Wright amerikai feltalálók
először emelkedtek levegőbe egy repülőgéppel
a Wright Flyerrel.
Az út 12 másodpercig tartott, 36 és fél métert tettek meg.
Valahol el kell kezdeni!
A Wright-fivérek ezzel elhozták a repülés korát.
De volt egy harmadik Wright is,
akiről megfeledkezett a történelem. És jó okkal.
Ez egész repülő legyen rajta! És egyikünk közben...
- Három, kettő, egy! - Most vicceset!
Nagyszerű! Most még egyet komoly arccal.
- Hé! - Imádom!
Orville! Wilbur!
Ó, francba! Tűnjön innen! Nyomás!
Mi folyik itt? Mit csináltok?
- Ó, hát mi csak... - Éppen rád vártunk.
Nekem nem úgy tűnt.
Közben teszteltük a gépet, hogy rendben legyen.
Hogy készen álljon.
Te vagy az utolsó szükséges elem.
- Tényleg? - Igen.
- Úgy tűnt, fel akartok szállni. - Nem, túl gyenge a szél.
- Sosem szállnánk fel nélküled. - Nem.
Wright-fivérek, tudod! Gyere!
- Pattanj fel! - Gyere, ülj ide!
- Ide? - Igen. Ülj csak le!
- Középre? - Ide középre, öregem.
- Ez rémes! - Nem, jó lesz!
- Kényelmetlen! - Ha akarsz, hátradőlhetsz.
Nem ülök középre! Hadd üljek oda!
Nem, én ezt kezelem.
Azt ő kezeli. Az enyém a motor. Ülj csak középen.
Nem ülök középre! Klausztrofóbiás vagyok!
- Nincs több szabad ülés! - Miért van középső ülés?
Miért van egy, ami rosszabb? Elszúrtok egy jó találmányt!
- Ezt be kell tenned az ülés alá. - Biztonsági okokból.
Milyen biztonság? Egy vacak ládán ülök!
Minden kézipoggyász az ülés alá kerül.
- Ott a helye. - Miért nem jó az ölemben?
Mert nagyon veszélyes.
Úgy terveztük, hogy a poggyász elférjen alatta.
- Jó, jó! - Az öledben nem oké.
Jó. Megfelel?
- Igen. - Nekem jó.
- Indulhatunk? - Ó, így biztonságos!
- Felszállás! - Biztonságos!
Csak a csomag legyen alul!
Ha baj történne, akkor szabad lesz a kezed.
- Tudsz kapaszkodni. - Akár így is csinálhatsz.
Ugye? Vagy így.
Ja és így is. Szóval...
Oké. Értem már! Értettem, értettem!
Akkor végre felszállhatunk.
Rendben. Indulhatunk?
Valamit mondanom kell.
Nem vagyok hülye.
Nélkülem akartatok felszállni. És tudod Wilbur...
Megmentettelek.
Az a legkevesebb, hogy megvártok.
- Hogy érted? Mikor mentettél meg? - Fuldokoltál és dobtam neked evezőt.
Egyedül is túléltem volna, de köszönöm.
Dehogyis! Ott sírtál és üvöltöttél.
Az arcomra fröccsent a víz. Nem üvöltöttem.
Soha nem felejtem el. Az már biztos.
Kellemetlen volt.
Nem hát, mert te találtad ki.
Örülök, hogy mind itt vagyunk!
Nagyszerű élmény lesz.
- Van itt valami rágcsa? - Mi? Nem ettél?
- Adj neki! - Repülőre ülök, és nincs rágcsa?
Tessék, van mogyoró.
Mogyoró? Ennyi?
- Ez cirkuszba való. - Nem! Egyél csak!
Csak szálljunk fel, mert nem bírom ezt. Mehet? Uraim?
Szemüveget!
- Indulhatunk? - Indulás!
Gyújtás.
- Gyújtás! - Gyújtás?
Figyelem! Ez az.
Jól működik. Nagyszerű!
Ó! Ez rosszat jelent.
- Igen, igen. - Na, megint kezdi.
Leállítom. Colby! Hol van Colby?
Itt van. Ugyanaz a gondja. Az egyik pálca. Várunk egy kicsit.
- Eltart egy ideig. - Colby segít.
Segít. Nála van a kulcs.
Ne, ne! Itt várjuk meg!
A repülőn kell várnunk! Nem szállunk le!
- Leszállunk? Fel sem szálltunk. - Itt ülünk tovább.
Itt várunk, amíg kijavítják a műszaki problémát.
- Leszállás? - Fő a biztonság!
A földön állunk! Nem vagyunk veszélyben!
Itt kell várnom, ki tudja meddig?
- Igen. - És ha 5 óráig tart?
Akkor annyit várunk.
Középen kell ülnöm, vacak rágcsával és malmozhatok?
Igen.
- 5 órán át? Hülyék vagytok? - Az élményhez tartozik.
Nem jó élmény! Pocsék élmény! Ilyen egy idióta szabályt...
Nyugi. Így biztonságos.
Helyezkedj el...
Még valami! Nem adom ehhez a nevem!
Orville és Wilbur, a tiétek! Semmi közöm a tragacshoz!
Később megbánod. A történelem...
Ó, azt nem hinném.
Hozzád is van pár szavam.
Sejtettem. Mit akarsz?
Elutaztam egy hétre, emlékszel. Rád bíztam a növényeimet.
- Tudom. - Hazaértem...
A növények virulnak.
...és akkor láttam, hogy nőt vittél a házamba!
Honnan a fenéből tudtad, hogy nőt vitt oda?
Bizonyítékot találtam a violáim mellett! Onnan!
Nem tagadom, de nem vihetek haza nőt. Ott az asszony.
Ó...
- Legalább nőt vitt hozzád. - Te nem viszel.
- Na jó Wilbur, baszd meg! - Te baszd meg.
Nyugalom!
Itt ülök középen... A lagzidon is rossz helyet kaptam!
Ugyanaz. A konyha mellé ültettél!
Minden pincér nekem jött és fellökött, ahogy járkált!
A szingli asztalnál ültél.
Azt mondtad ismerkedni akarsz, és ott ült a legcsinosabb hajadon!
- Félszemű volt! Érted? - És? Előfordul!
Nem volt szemtakarója! Egy Küklopsz mellé ültettél!
A rossz szeménél ültem,
és az ölembe borította a paradicsomlevest!
- Talán az ő hibája? - Nem.
De ha félszemű, hordjon szemkötőt! Gondoljon a környezetére!
- Elhívhattad volna randizni. - Randizni?
Azóta is rólad beszél.
- Rólam beszél? - Igen.
Ha találkozol vele,
mondd neki, hogy hordjon szemtakarót.
Készíts neki. "Tessék, ez a tiéd."
- Az kissé sértő lenne. - Ajándékot adni?
Látott már szemtakarót! Csak nem akarja hordani!
Nem volt esküvőhöz illő szemtakarója. Ez lehetett a gond.
Díszes legyen. Azt talán hordaná.
- Valami szépet! - Nem egy csúnya lány.
Elküldöm neki postán névtelenül!
És ha találkoztok, említsd meg!
Írj egy cetlit azzal, hogy:
"Te lehetnél a fél szemem fénye."
Zseniális! Nagyon jó. Tényleg.
- Talán beválik. - Ez jó! Jó szöveg.
Na szálljunk fel!
Colby, mi a helyzet?
- Azt mutatja mehetünk! - Felszállás!
- Szemüveg... - Indulás!
Pörgesd meg, Colby! Gyújtás!
Sok sikert!
- Ó, hát ez állati lesz! - Tartsák egyenesen!
Meggondoltam! Kiszállok! Rosszul vagyok! Hányni fogok!
Tessék, ebbe hányj.
Nézd, milyen szép a kilátás!
Meghalok! Ne, ne, ne! Le akarok szállni!
Az 1950-es években a hidegháború csúcsán
az egész USA félt a kommunizmustól.
A "vörös veszedelem" akkor ért a csúcsára,
mikor Joe McCarthy republikánus szenátor
nyilvános meghallgatásokat indított,
hogy lebuktassa a kormány állítólagos kommunista elemeit.
Senki nem szállt szembe vele, hogy ne bélyegezzék kommunistának.
Még a hadsereg is célkeresztbe került
a hírhedt "hadsereg kontra McCarthy" ügy során.
A hadsereget Joseph Welch képviselte,
és mikor feltette McCarthynak az elhíresült kérdést, miszerint:
"Nincs magában tisztességérzet, uram?"
az később fordulópontnak bizonyult
történelmünk ezen gyalázatos szakaszában.
Ám McCarthy szerint
nem csak belőle hiányzott a tisztességérzet.
Mr. Welch kérésére
közlöm, hogy az irodájában
egy Fisher nevű férfi
hosszú éveken át tagja volt egy szervezetnek,
bár évekkel ezelőtt,
mely jogilag védte a Kommunista Pártot.
Ne gyilkoljuk tovább ezt a szegény embert.
Nincs magában tisztességérzet, uram?
Minden tisztességérzet kiveszett magából?
Úgy van!
Hogy bennem nincs tisztesség? Ön hogy áll vele, Mr. Welch?
Úgy látom, alátét nélkül használja a poharat,
ami nyomot hagy a gyönyörű asztalon.
Kinek nincs tisztességérzete?!
Mentségemre szolgál,
hogy tudtommal az asztalt bútorápolóval kezelték.
Úgy tudom, ez egy régi asztal.
Mr. Welch, szerintem az asztal is csupán annyira érdekli,
mint demokráciánk szentsége!
Használhatna saját alátétet, ahogy én ezt az otthonit!
Saját poháralátéttel érkezett?
Ahogy mondja! Tudják én tisztelem a fát!
Maga koszfoltot hagy itt! Mindenfelé foltokat hagy!
Tudják, ki hagy még foltokat?
- A kommunisták! - Jaj, ugyan már!
Ők nem törődnek az asztalokkal!
A kommunisták nem tisztelik a fát!
Hivatkozást kérek!
Sorolhatok további példákat!
- Symington szenátor? - Igen?
Ön néhány hete a házamban járt, de nem használta a lábtörlőt!
Pedig sárban taposott! Ez tisztességes?
Honnan tudja? Mikor beléptem, nem is látott!
A dolgozószobájában volt a túloldalon!
A hallásom olyan érzékeny a lábtörlésre,
mint a kommunisták minisztériumi beszivárgására!
Elárulom, ki nem töröl még lábat!
- Ki ne mondja! - A kommunisták!
Nem láttam olyan komcsit, aki lábat törölt volna!
A Szovjetunióban nincsenek lábtörlők!
Karl Marx imádta a sarat!
Engels megírta!
A házvezetőnőm román.
Azt mondta a csatlósállamokban nincsenek lábtörlők!
A lábtörlők hiánya miatt menekült el?
Talán meglepi?
Ha mát itt tartunk, Byrd szenátor a lánya születésnapja miatt
nem jött el a barbecue-mra.
De hát a lánya már 28 éves!
Egy apa nem töltheti a lányával a születésnapját?
Nem, ha a lánya 28.
Mi a közös program, szenátor? Állatkert?
Vagy arcfestés? Pónilovaglás? Fagyizás?
Én mondom, ez tisztességtelen!
Egyébként, ha megengedik
a Szenátus mosdójában látottak alapján tudom, hogy Dirksen szenátor
nem használ szappant kézmosáshoz.
Tudják, kik nem használnak szappant?
- Ha tippelnem kell, akkor... - A komcsik.
- Komcsik. - Pontosan!
A román takarítónőm, Lenka mesélt a kommunistákról!
Nem viselnek ruhát az otthonukban!
Nincs bennük semmi szégyenérzet!
Megesett, hogy ruha nélkül járkált a házban,
és figyelmeztetnem kellett, hogy Amerikában
ruhát hordunk!
Folytassam a felsorolást?
A Költségvetési Bizottság az Old Ebbittben vacsorázott
és Potter szenátor önös indíttatásból
egyedül rendelt mindenkinek,egyed
mint valami főtitkár!
Ismerős ez a tisztség?
Tudják, ki főtitkár még?
Nyikita Hruscsov,
a Kommunista Párt első titkára a Szovjetunióban!
Senki nem tudott dönteni!
Ha nem rendelek, még most is ott ülnénk!
Semmi olyat nem kaptam, amit szeretek!
Halat rendelt!
Undorító, büdös laposhalat!
A séf ajánlata! Mindenki dicsérte!
Igen, nagyon dicsérte
a pincér, aki nagyon vörös inget hordott!
Már színek alapján osztja a jelzőket?
Igen!
Akkor mi van a mikulással?
Nagyon gyanús, hiszen miközben ingyen ajándékokat oszt,
házról-házra jár
és információt gyűjt, hogy felhasználja a polgárok ellen!
Ez hülye.
Úgy tűnik mindent, amit nem kedvel
azt a kommunistákhoz hasonlítja.
Nem örülök, mikor a szomszéd hagyja, hogy a kutyája
az udvaromon könnyítsen magán.
De nem hiszem, hogy a kutya kommunista.
Ez nem tréfadolog!
Fontos munkát végzünk!
Láttam, hogy Potter szenátor elemelt egy marék cukorkát
egy étteremben a kassza melletti tálból!
Az becsülettál volt!
Nem csak magamnak vettem. A kollégák is kaptak.
A zsíros, mocskos mancsával turkált a tálban.
Nem hiszem, hogy jó szemmel nézték.
Szenátor, csomagolt cukorkák voltak?
Nem voltak becsomagolva,
de mostam kezet!
Bezzeg Dirksen!
Megkérdezte a kasszást, hogy vehet-e cukorkát?
Azért van ott!
Nem azért van ott! Fejenként egy jár!
Fejenként csak egy!
Senki nem csatlakozik.
- Nem csatlakoznak magához. - Senki.
Potter szenátor! Gondolom mondanom sem kell,
ha Moszkvában lenne,
börtönben ülne, mert túllépte a cukorka fejadagot!
Levágnák a kezeit!
Meg a lábujjait!
A lábait is!
Csak egy törzs maradna!
Cirkuszban mutogatnák!
De hagyjuk is.
Csak nekem esik nehezemre követni?
Nem!
Én mutattam be egymásnak Kilgore-t és Sullivan képviselőt.
Később együtt mentek baseball meccsre. Nélkülem!
- Tisztességtelen! - Na és?
Nem olyan jó ismerősök,
hogy kettesben menjenek, engem kizárva!
Én vagyok a középpont! A ragasztó!
Szándékosan kihagytak,
de Faroklövész Joe kiszagolja a ravaszkodást!
Talán megbeszéltek valamit, amihez semmi köze?
Azt, hogyan döntsék meg az USA kormányát!
Ugyan már!
Ironikus, hogy épp baseball meccsen,
a legamerikaibb időtöltés közben,
ahol olyanokat kiabálnak, hogy:
"Hé, ütő, ütő, te balfék!"
"Te barom! Dögölj meg! Pusztulj!”
Mondják ugyanezt Moszkvában és várják ki a végét!
És azt mondja Mr. Welch, hogy bennem nincs tisztesség?
Azt is mondanám, hogy kapjon a fejéhez.
Nem kapok semmimhez.
Éppenséggel humoros vagyok, nagyon jó vicceim vannak!
Érdekli, kiben nincs tisztesség?
Nem igazán.
A dagiban, aki egészségeset eszik és dicsekszik vele!
Salátát ebédeltem!
- Nem dörgölöm az orruk alá! - Barom...
Fodrásznál is voltam. Egy szót sem szóltak!
Egy új frizura fontos! Illene megdicsérni!
Goldwater szenátor!
A lift nem gyorsabb, ha nyomkodja a gombot!
A nős férfiaknak üzenem,
akik dicsekednek, hogy dugnak a nejükkel, hogy nagy dolog!
Úgy tesznek, mintha különleges eredmény volna!
Ugyan már! Szánalmas!
- Minden nap szexelek a nejemmel! - Mit művel?!
Többféle pozitúrában! Némelyik egész megalázó!
Mindent megtesz nekem! Jelmezt is húz!
De nem dicsekszem vele!
Ugye tudja, hogy a tévé is jelen van,
és a felesége bizonyára nézi az adást?
Ó! Ah...
Vicceltem, vicceltem, vicceltem!
Drágám! Jeannie! Tudod, mit gondolok rólad!
Nem mondtam komolyan! Vicc volt! Hatásvadászat!
Tudod, hogy teszek a kommunistákra!
Drágám, kérlek ne haragudj!
Nem mondtam komolyan!
Elragadtattam magam! Tudod, milyen vagyok!
Jaj, Jeannie, nagyon sajnálom!
Úgy sajnálom!
A feliratot fordította: Laki Mihály