Året er 1773, og de 13 opprinnelige koloniene er urolige.
Patrick Henry holder en lidenskapelig tale i Virginia.
Ingen skatt uten representasjon.
Og som en protest mot det britiske monarkiet-
-dumpet en gruppe kolonister forkledd som urinnvånere-
-342 kister med te i Boston havn.
Og siden da har det blitt kalt Boston Tea Party.
-Kom igjen! -Disse puritanerne går meg på nervene.
Her om dagen holdt jeg kona i hånden.
En fyr roper: "Ingen vil se det".
-Han har på en måte rett. -Ja, faktisk.
-Mayflower-folk. -Hva foregår her?
De protesterer mot te-loven. Å kaste teen i vannet er som et teselskap.
Et teselskap. Sier du det. Det høres gøy ut.
-La oss gjøre dette! -Er det Michael Finney?
-Det er det. -For en fest!
Litt rart. Jeg var med ham her om dagen. Han nevnte ikke noe om et teselskap.
-Alle snakket om det hos Zachariah. -Var du hos Zachariah?
-Ja. -Hvorfor ble ikke jeg invitert?
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Visste du om dette?
-På en måte. -På en måte?
Hold denne.
-Hei! -Kom igjen, gutter.
Finney. Hei, Finney!
-Herregud. -Hva skjer her?
-Hei, Larry. Ingenting foregår her. -Ingenting?
Hvordan går det med Bostons beste tønnemaker?
Før du sier noe, Larry, det er en improvisert, symbolsk protest.
-Har dere teselskap? -Det er ikke et selskap.
Det ser sånn ut, Finney.
Skatten er altfor høy på teen.
Vi bestemte oss for å sende et budskap til britene.
Dere diskuterte det hos Zachariah.
Jeg vet ikke hvordan du hørte det, men det begynte som en idé hos Zachariah.
Jeg så deg for et par dager siden. Du nevnte ingen fest eller Zachariah.
Skal jeg fortelle deg alle steder jeg går? Jeg var hos skomakeren i morges.
Det er noe lureri på gang her.
-Finney, skal vi ha fest eller ikke? -Det er ikke en fest.
-Jeg ser Samuel Cooper er her. -Hei, La... Jeg hørte du var utenbys.
-Er det Joseph Warren? -Hei, Larry.
Jeg solgte deg en tønne i går. Du nevnte ingenting.
-Det kom ikke opp. -Inviterer du dem og ikke meg?
Jeg inviterer deg til neste.
-Det blir ingen neste, så slutt. -Jeg visste ikke at du støttet saken.
Hvorfor sier du det?
Du går rundt i en rød frakk som har helt lik farge som de britiske soldatenes.
Det var en gave fra kona mi. Det er fløyel. Har du kjent på det stoffet?
Det tar seg ikke ut når vi kjemper mot rødjakkene.
Jeg er ikke en rødjakke. Det er en rød jakke.
-Er rødt over? Er rødt ulovlig nå? -Å matche våre undertrykkere er...
Så vi har kansellert rødt?
En rød frakk i et visst snitt er ikke innafor akkurat nå.
Jeg ville vært et flott tilskudd.
-Jeg visste ikke at du likte te. -Jeg liker ikke te, jeg drikker kaffe.
Desto større grunn til å ha meg med på festen.
Du har en gjeng te-elskere som kaster te.
Jeg ville likt å kaste te. Så mye misliker jeg det.
Neste gang vi har tekastefest, få du komme.
Dere har kostymer også. Det er det mest skuffende ved dette.
-Kostymene? -Desto større grunn til å invitere meg.
Hvorfor?
Fordi jeg elsker å ha på kostymer og være forkledd.
Man kan oppføre seg som en kødd.
Jeg har sett deg være en kødd.
-I kostyme. -Ja.
Jeg skjønner ikke hvorfor jeg ikke ble invitert.
Jeg inviterte deg ikke til teselskapet fordi du er kjedelig på alle jævla fester.
Det kan du ikke mene.
Jeg ser deg alltid i hjørnet der du snakker om noe dritt.
Jeg er festens midtpunkt!
Hos Sam Adams her om dagen så jeg deg mase om sko.
Vi har ett par sko. Begge sko passer på hver fot.
Du sa: "Jeg synes vi skulle hatt venstre og høyre sko."
-Hva snakker du om? -Hva jeg snakker om?
Har du sett på en fot?
Og du snakker alltid om indianerkvinner.
Er jeg tiltrukket av Iroquois-kvinner? Ja. Hva så? Er det ulovlig?
Har jeg klint med en Iroquois? Ja.
Og vet du hva? Det var vidunderlig.
-Gratulerer, Larry. -Hvis du har klint med en Iroquois...
-Jeg har klint med Iroquois-kvinner. -Det er pisspreik.
-Jeg har en Iroquois-kjæreste. -Hvor?
-I Canada. Du kjenner henne ikke. -Pisspreik.
Jeg står ikke ved handelsstasjoner og stirrer på dem.
Du bare stirrer og henger der.
Selg tønnene dine og stikk. Er det derfor du vil være med?
-Nei. -Ikke la hodeprydene lure deg.
-Det er ingen kvinner på båten. -Jeg sa ikke det.
-Og det er derfor du ikke er invitert. -La meg komme opp på landgangen.
-Nei. Landgangen er for gjengen. -Hvorfor kan ikke jeg være i gjengen?
Du må være i gjengen for å være på planken.
Jeg ga deg en gratis tønne i fjor, din kuksuger!
-Dere, teselskapet er over. -Hva?
Ja. Larry ødela det.
-Det er så mye te igjen å kaste. -Larry drepte stemningen.
-Godt jobbet, Larry. -Nei.
-Takk. -Se på dere idioter.
Utkledd som indianere med de dumme fjærene deres.
Som om jeg kjøper at dere er indianere. Så skuffet over dere alle.
-Vi ses på kroen. -Ha det, Thompson. Stikk, Slaughter.
-Tønnen lakk. -Pisspreik!
-Å, ja. Du er indianer, Gilliam! -Tusen takk, Larry.
Jeg skal til skomakeren i morgen. Må jeg si det på forhånd?
For noen idioter! Jeg går opp og kaster litt.
-Slå deg løs, Larry. -Ok, jeg skal kaste nå!
-Ja, du er en mester. -Dere skal få se ekte kasting.
Jeg ville ikke være i den dumme gjengen deres.
Jeg skal danne min egen gjeng! Vi skal ikke kle oss ut som indianere.
Sånn her vil det se ut.
Se på meg!
-Hei! Du der! -Nei.
-Hva gjør du? -Det er ikke min te.
Du har rett. Det er Hans Majestets te!
Nei! Det er Finneys te. Han hadde et teselskap.
Jeg kjenner ham ikke. Han har skreket om gjengaktivitet og at han hater te.
Nei! Dere har feil fyr. Han lyver!
Det er Michael Finneys fest! Han inviterte meg ikke engang.
Finney. Vet dere? Jeg har en rød frakk, akkurat som dere!
VI FOLKET
Så lenge slaveriet eksisterte i USA,-
-var det slaver som prøvde å rømme.
Mange brukte Den underjordiske jernbane.
Denne jernbanen var et nettverk av folk, ruter og steder som tilbød ly-
-og hjelp til rømte slavebundne folk fra sør.
Reisen nordover var farlig, opprivende-
-og ofte livstruende.
Men det ingen tenker på, er hvor tøft det var for verten.
Det er vanskelig nok å bo med sin egen familie, for ikke å snakke om fremmede.
-Kom inn. -Jeg klarte det.
-Ingen fulgte etter meg. -Velkommen.
-Hei. -Jeg håper du føler deg trygg her.
-Jonesey. -Lawrence.
Jeg er nesten fri.
Jeg er på rømmen, men det føles godt å dra nordover.
I morgen bør du kunne krysse grensen. Hvordan var reisen?
Veldig tøff. Jeg har løpt, hunder bak meg, hester bak meg.
Jeg var i sumpen i 15 minutter. Jeg pustet gjennom et strå.
Jeg hørte hundene.
-Jøss. Stakkars deg. -Jeg kunne ikke si "hold kjeft".
Jeg måtte si til meg selv "ikke si hold kjeft"-
-selv om det var åpenbart.
Ja, jeg ble jaget av en geit en gang.
-Jøss. -Han var ute etter meg.
Jeg måtte hoppe over et gjerde.
Det er ikke det samme som å løpe for livet.
Under vann med hunder som bjeffer.
Man prøver å bestemme seg for om man vil si: "Hold kjeft, hund".
Jeg prøvde bare å relatere til opplevelsen din.
Det er ikke like ille, men det var ikke behagelig.
Ja, men det er et tamt dyr.
Ville han båret deg tilbake og satt deg i lenker igjen?
Ville han sagt: "Tilbake til arbeidet!"
-Jeg tar poenget. -Du burde gi meg et poeng.
-Jeg tar poenget ditt. -Nei, jeg tok poenget.
-Du tok ikke poenget, jeg tok poenget. -Jeg tok poenget og la det vekk.
-Jeg sa jeg tok poenget først. -Du tok ikke poenget mitt.
Du tar ikke en dritt fra meg.
-Du tok poenget. Glem poenget. -Ok.
Jeg gleder meg til å komme meg nordover rulle i høyet med noen damer.
Jeg har bodd i nord. Det var ikke mye rulling på gang.
-Ikke for meg. -Selvsagt ikke.
Noen er skapt for det. La oss se på kåken.
Ja, greit, vel...
-La oss se på skjulestedet. -Ja.
-Se hva som skjer her. Ok. -Ja. Dette er stuen.
-Ok. -Det er komfortabelt.
-Jeg må være ærlig. -Greit.
-Jeg fornemmer litt mugg her. -Hva?
Det lukter mugg. Du må informere om det.
-Jaså? -Det er fukt her.
-Er det fukt? -Muggfuktighet.
Det har vært mange her. Ingen har klaget på fuktighet.
-Hvite folk er fuktige av natur. -Hvite folk er alltid fuktige?
Selvsagt er hvite folk fuktige.
Jonesey, med all respekt å melde,-
-du var under vann i 15 minutter.
Det er ikke huset. Det er deg. Du er fuktig!
Det var tre dager siden. Jeg er tørr, og jeg lukter ikke mugg.
Du er kanskje tørr nå, men fukten har satt seg.
-Du aksepterer ikke at du er fuktig. -Nei, du gjør ikke.
-Jeg har ingen fukt å akseptere. -Det er din mening.
Jeg var fuktig før. Da jeg kom inn, ble jeg fuktig igjen.
Jeg kjente det. Jeg fornemmer ånder her også.
-Døde noen på sofaen? -Nei.
Jeg fornemmer død der.
Noen var veldig syk på sofaen, og så døde hun oppe.
Ble hun muggen på vei over til det hinsidige?
-Nei, hun ble ikke muggen. -Jeg skal gi deg et råd.
Når noen dør på en sofa, snur du den jævla puten.
Jeg tar poenget.
Du ga meg et poeng. Tar du poenget mitt?
-Nei... -Jeg fikk et poeng.
Du hadde et godt poeng.
-Jeg tar poenget. -Du skal ikke rane meg.
La oss begynne på nytt.
La oss begynne på nytt og si at vi begge er litt mugne, ok?
Med tanke på at du var i en sump i 15 minutter...
-Og at noen døde på den sofaen. -Ikke på sofaen. Oppe.
Hun var døden nær, og så gikk hun opp og døde ovenpå.
Hun var forhåndsdød.
Hvis du ikke er komfortabel-
-og ikke bekvem og føler at det er onde ånder her, gå!
Jeg har vært gjennom verre.
Det forrige stedet hadde en stolen med høy rygg-
-med en liten stol foran, så man kunne legge føttene på den.
Så satt man sånn.
-Det er en ottoman. -Jeg har en venn som heter Ottoman.
Jeg skjønte ikke koblingen-
-mellom at slaveeieren kalte ham Ottoman og ottomanen.
-Jævelen var fiksert på møbler. -Han oppkalte slavene etter møbler.
Han kalte smeden Armoire. En stor jævel som het Armoire.
En stor jævel, og jeg sa til meg selv: "Ethan Allen er en gal, hvit mann."
Lurer på hva fikseringen med møbler var.
Ok. Hva med frokost?
-Hva? -Frokost.
-Når skjer det? -Hva med det?
-Hva er greia med det? -Jeg har frokost.
Er dette damen som døde? Er det henne?
-Ja. Det er henne. -Hvil i fred. Høvla du over henne?
Hun ville ikke vite av meg, og dum som jeg er, tok jeg vare på henne.
Hun skulle ha satt pris på deg. Latt deg suge litt på pattene iblant.
Det er en gave. "Tusen takk for at du tar vare på meg."
Det er alt jeg ber om.
Har du pannekaker?
Nei. Bare farina.
-Vedder på at du bruker det til velling. -Ja. Mer eller mindre.
Jeg er en kjenner av disse stedene.
Og dette stedet har ikke fått så gode tilbakemeldinger.
Folk kommer hit og lukter død.
Det er fuktig. Du har dårlige anmeldelser.
Det er så urettferdig!
Jeg bar henne opp trappen og skadet ryggen.
Jeg kunne ikke hugge ved, så det var ikke varmtvann.
Jeg gir ikke dette stedet mer enn en toer.
Greit, hør her. Jeg lager noen pannekaker.
-To egg, litt mel i den jævla bollen... -Jeg kan lage pannekaker.
Håndleddet må være sånn.
Du vet så mye om å lage pannekaker. Hvorfor lager du dem ikke selv?
Oi, oi! Jeg er ikke slaven din.
Oi. Det sa jeg aldri.
-Du gjorde det. -Nei! Nei.
-Jeg sier "oi". -Nei, jeg sier "oi".
-"Oi" er mitt. -Nei, jeg sier "oi".
Jeg sa "oi" først! Skal jeg lage pannekaker? Det er "oi"!
Sier du at jeg tror du er en slave? Det er "oi"!
-Jeg gjør ikke en dritt. -Jeg sa ikke at du var en slave.
Det er bare en tjeneste.
Vet du hva slaveri var? En lang liste med tjenester.
Jeg har aldri tenkt på det sånn, Jonesey.
-Gi meg et poeng. -Nei. Vet du hvorfor?
-Hvorfor? -Fordi du tar det tilbake.
-Du liker ikke at noen tar poenget. -Jo, men ikke fra meg.
Jeg går og legger meg.
-Sov god. -Å, ja.
-Jonesey. -Takk, Lawrence.
Ta til høyre. Ikke til venstre. Det er dødsrommet.
Ok.
Denne madrassen er for myk!
-Det er faen meg synd! -Oi!
Nei. Oi.
-Nei. Oi, oi. -Oi!
-"Oi" er mitt. -Nei, "oi" er mitt!
-"Oi" er mitt! -"Oi" er mitt!
-Oi! -Nei!
EN MÅNED SENERE...
Se på deg. Du er helt nydelig.
En blanding av flapjacks, hotcakes og pannekaker.
-Herregud. -Ja da.
Hva faen?
Trekk i det.
Hva foregår her? Det er midt på natten. Du vekket meg med lukten av bacon.
Bacon er en av de mest gjenkjennelige luktene i verden.
-Man kan lukte bacon gjennom hundedritt. -Dette er en underjordisk jernbane.
Og hva gjør jernbaner?
De beveger seg. Du må tilbake på toget.
Tilbake på toget!
Det er et flott konsept. Jeg har tenkt mye på det.
Og jeg bestemte meg for å bli og hjelpe andre slaver komme seg nordover.
For en måned siden, da du kom hit,-
-kunne du ikke vente med å rulle oppe i nord.
Hva skjedde med rullingen?
De er der. De venter på rullingen.
Alle sier: "Hvor er Jonesey? Vi er klare for å rulle."
Pappa sa alltid at ligg ikke drar noe sted.
Ligg er der når man kommer dit.
Jeg vet hvor følsom du er når det gjelder ordet tjeneste,-
-men er det for mye å be deg om å hjelpe til litt?
Vil du at jeg skal slave det opp her?
Nei, jeg vil bare at du skal hjelpe til.
-Er du seriøs? -Er du seriøs?
Jeg ber deg ta av deg skoene. Er det slaveaktig?
-Det er slavedritt. -Jeg ber deg ordne lys.
-Det er slaveaktig. -Hva om vi deler lysene?
-Hvis du er involvert, er det slaveaktig. -Nei! Det er en tjeneste.
Vil du ha flere tjenester?
Du har ikke lov til å be en svart person om tjenester de neste 400 årene.
-Sier du det? -Ja.
Vet du? Det lukter veldig godt.
Visst faen. Sett deg og slutt å klage.
Kan du sende pannekakene, eller er det feil?
Du skal få dem. Smak på Jonesey-kakene.
-Vi gjør store fremskritt her. -Det gjør vi.
-Kan du åpne? -Slave.
-God kveld. -Jeg ventet ingen.
-Jøss. -Hallo.
Hei, Mr. Hvit mann.
-Du må være en av de snille. -Ja.
Armoire og Ottoman! Hva? Kom hit!
-Jeg visste du var her. -De tar ikke meg!
Det var dem jeg fortalte om. Armoire og Ottoman!
Armoire og Ottoman, ja. Ethan Allen.
Ja! Hvor skal dere?
Vi tenkte å overnatte og så reise 29 lange kilometer-
-i morgen til et hus i Joplin.
Ja. Dere kan overnatte. Selvsagt.
-Takk. -Bli så lenge dere vil.
-Ta en lang ferie. -Mener du det?
Seriøst. Jeg er jo Jonesey.
-Takk, Jonesey. -Ottoman. Gå inn og legg beina høyt.
-Gjerne. -Gå og spis.
-Hørte du det, Ottoman? -Gå og spis.
Ja. Se på dere. Lawrence har tre slåbroker til.
Det er jammen fuktig her.
-Jeg sa jo det. -Du, Armoire.
Jeg har en stor stein foran låven.
Kan du hjelpe meg å flytte den i morgen?
Slaver?
Ja. Selvsagt.
17. desember 1903 i Kitty Hawk i Nord-Carolina-
-gjennomførte oppfinnerne Wilbur og Orville Wright-
-den første kontrollerte flyvningen av et fly med motor.
The Wright Flyer.
Flyturen varte i 12 sekunder og tilbakela en avstand på 37 meter.
Man må jo begynne et sted.
Og med det innledet Wright-brødrene flygingens æra.
Men det var en tredje Wright-bror-
-som historiebøkene har forsømt, og med god grunn.
Få med hele flyet. Og et av oss.
-Tre, to, én. -Og så et tullete et.
Sånn, ja.
Og så er alvorlig et.
-Hei! Hei! Orville! Wilbur! -Faen. Gå.
Start den!
-Hva skjer? -Hei!
-Hva gjør dere? -Vi ventet på deg.
Det så ikke sånn ut.
Vi må teste alt utstyret, sørge for at det virker og at alt er klart.
Og så er du det siste elementet i ligningen.
-Virkelig? -Ja.
-Så ut som dere var klare til å lette. -Det er ikke nok vind.
-Vi ville ikke dratt uten deg. -Det er Wright-brødrene.
-Ja. Kom. -Kom.
-Du kan sitte her. -Her?
-Ja. -Ja. Sett deg.
-I midten? -Ja.
I midten, kompis.
-Hva? -Ja.
Dette er forferdelig. Dette er ikke komfortabelt.
Du kan lene deg litt bakover.
La meg sitte på enden.
-Nei, jeg må styre greiene. -Jeg har motoren.
Jeg kan ikke sitte i midten. Jeg får klaustrofobi.
-Det er eneste sete. -Hvorfor er det et midtsete?
Dere ødelegger en flott oppfinnelse.
Du må legge denne under setet. Av sikkerhetshensyn.
Sikkerhet? Jeg sitter på en ferskenkasse.
-All håndbagasje må under setet. -Hvorfor kan jeg ikke ha den på fanget?
Det er veldig farlig.
Vi designet den så bagen passer under der.
Ikke på fanget ditt.
-Ikke sant? -Greit.
-Fornøyde? -Ja. Ser bra ut.
-Er vi klare? -Jeg føler meg så trygg.
Godt håndbagasjen under setet.
Nå har du hendene fri, i tilfelle noe går galt.
Du kan gjøre sånn. Eller sånn.
Eller sånn. Du trenger hendene.
Ok, jeg skjønner. Jeg skjønner poenget.
-Greit. -Ok?
Nå er vi klare til å lette. Greit.
-Klare til å dra? -Jeg må bare si noe.
Jeg er ikke dum. Jeg tror dere prøvde å dra uten meg.
Og du vet, Wilbur,-
-jeg reddet livet ditt, så du skylder meg i det minste-
-å vente på meg.
-Når reddet du livet mitt? -Du druknet, og jeg ga deg en åre.
-Jeg hadde nok klart meg selv, men takk. -Nei.
-Du gråt. Du skrek. -Jeg skrek ikke.
Jeg glemmer aldri det skriket. Det var flaut.
Du glemmer aldri mye av det du finner på.
Jeg er glad for at vi alle er her, klare til å fly. Det blir en flott flytur.
-Er det noe snacks? -Har du ikke spist?
Jeg skal fly, og så er det ikke snacks?
-Jeg har peanøtter. -Peanøtter? Er det alt?
-Det er sirkusmat. -Nei. Smak.
Vi må dra før dette blir merkeligere.
Klare, mine herrer? Briller på.
-Klare? -Kom igjen.
-Kontakt. -Kontakt.
Kontakt.
Nå skjer det.
Greit. Den går som en klokke. Nydelig.
Det er ikke bra.
-Ja. -Den gjør den greia.
-Hva skjedde? -Jeg skrur av.
Colby.
-Hei. -Her kommer han.
Jeg tror det er samme stang.
-Finn deg til rette. -Det vil ta en stund.
Colby er på saken.
Han har skiftenøkkelen. Nei, vi må vente her.
Vi må vente på flyet.
Ingen avstigning.
-Hva betyr det? -Det er det motsatte av å stige på.
Vi må vente her til de fikser det mekaniske problemet.
Sikkerhet først.
Vi sitter på bakken. Det er ingen sikkerhet involvert.
Må jeg vente på flyet, uansett hvor lang tid det tar?
-Ja. -Hva om det er fem timer?
Da venter vi.
Må jeg sitte i midten med drittsnacks uten å gjøre noe?
-Ja. -I fem timer? Er du gal?
Dette er flyopplevelsen.
Det er ingen god opplevelse! Dummeste regelen jeg har hørt.
Stol på oss. Bare finn deg til rette.
Jeg tar navnet mitt av oppfinnelsen. Orville og Wilbur, dere kan få den.
-Jeg vil ikke ha noe med maskinen å gjøre. -Du vil angre på det.
-Jeg tror ikke det. -Du kommer til å angre.
-Jeg har en høne å plukke med deg. -Hva nå?
Jeg skulle reise bort i en uke. Jeg ba deg vanne plantene mine.
Jeg kommer hjem.
Plantene levde.
Og jeg oppdager at du har hatt sex i huset mitt.
Hvordan fant du ut det?
Fordi det var sexbevis ved saintpauliaen.
Jeg nekter ikke for det. Men jeg kan ikke ha sex i huset mitt. Kona mi er der.
Noen må jo ha sex i huset ditt.
-Faen ta deg, Wilbur. -Faen ta deg.
Ro ned nå.
Du ga meg en dårlig plass her, likesom i bryllupet ditt.
Det samme. Rett ved kjøkkenet.
Hver kelner dultet borti meg.
Jeg satte deg ved de singles bord.
Du ville møte noen, og jeg satte deg ved siden av den peneste damen der.
-Hun hadde ett øye. -Ting skjer.
Hun hadde ikke øyelapp. Du satte meg ved siden av en kyklop.
Jeg satt på den blinde siden hennes, og hun veltet tomatsuppen sin på meg.
-Hvorfor er det hennes feil? -Det er ikke det, men bruk øyelapp.
Vis litt hensyn til andre.
-Du kunne bare ha bedt henne ut. -Hun snakker om deg hele tiden.
-Snakker hun om meg? -Ja.
Neste gang du ser henne, be henne ta på øyelapp.
Vet du hva som hadde vært fint? At du lagde en til henne.
-Det høres fornærmende ut. -Å gi noen en gave?
Hun vet om øyelapper. Hun velger å ikke bruke det.
Det var et formelt arrangement. Hun hadde ikke en formell øyelapp.
Lag en med strass. Kanskje hun bruker den.
-Hun er ikke stygg. -Nettopp.
Jeg sender den anonymt i posten.
Og bemerker det neste gang.
På lappen står det: "Skjønnhet kommer an på øyet som ser."
Det er bra.
-Skal vi dra? -Klare?
-Colby, hvordan går det? -Tommelen opp!
På med brillene. Snurr den, Colby.
-Kontakt. -Lykke til!
Nå er vi i gang!
Dette blir flott.
Hold den stødig!
Jøss, den virker!
Nei. Jeg har ombestemt meg. Jeg vil ikke!
-Jeg er kvalm. Jeg må kaste opp. -Her. Bruk den.
Se på den vakre utsikten!
Jeg kommer til å dø! Nei! Jeg vil ikke!
FRIHET TIL MILLIONER!
På 1950-tallet, under den kalde krigen mellom Russland og USA,-
-var frykten for kommunisme overalt,-
-og den nådde kokepunktet da den republikanske senatoren Joe McCarthy-
-i Wisconsin lanserte en rekke svært offentlige etterforskninger-
-av påstått kommunistisk infiltrasjon i statsapparatet.
Ingen våget å krangle med McCarthy i frykt for å bli stemplet som kommunist.
Selv USAs hær ble etterforsket,-
-noe som førte til berømte høringer.
Joseph Welch representerte hæren,-
-og konfrontasjonen med McCarthy der han spurte:
"Har du ingen anstendighet, sir?" ble sett på som et vendepunkt-
-i dette beklagelige kapittelet i historien vår.
Men ifølge McCarthy var han ikke den eneste uten anstendighet.
På grunn av Mr. Welchs anmodning bør vi fortelle ham-
-at han i advokatfirmaet sitt har en ung mann ved navn Fisher,-
-som i mange år har vært del av en organisasjon-
-som beskytter kommunistpartiet.
La oss ikke gå etter denne gutten mer.
Eier du ikke anstendighet, sir?
-Har du virkelig ingen anstendighet? -Hør, hør.
Om jeg ikke har anstendighet? Og hva med deg, Mr. Welch?
Jeg ser deg drikke et glass vann uten brikke-
-og etterlate en flekk på et vakkert bord.
Hvem har ingen anstendighet?
Til mitt forsvar, senator, ble jeg fortalt at bordet har blitt behandlet med epoksy.
Det er også et veldig gammelt bord.
Mr. Welch, jeg vil hevde at du bryr deg like lite om dette bordet-
-som du gjør om demokratiets hellighet.
Ellers ville du hatt en brikke som den jeg tok med hjemmefra.
Reiste du hit i dag med din egen brikke?
Ja, det stemmer, for jeg respekterer treverk.
Problemet er at du etterlot en ring. Du etterlater fortsatt ringer.
Og jeg skal si hvem andre som etterlater ringer. Kommunister.
-Spar meg. -Kommunister bryr seg ikke om bord.
Kommunister har ingen respekt for treverk.
Jeg skal si hvem andre som mangler anstendighet.
-Senator Symington? -Ja?
Du kom hjem til meg for noen uker siden og tørket ikke føttene på dørmatten.
-Du trasket i gjørme. Er det anstendig? -Hvordan kunne du vite det?
Du var i kontoret på den andre siden av huset.
Hørselen min er like finjustert til tørking-
-som til infiltrasjon av kommunister i Utenriksdepartementet.
Og jeg skal si deg hvem andre som ikke tørker føttene.
-Ikke si det. -Kommunister.
Jeg har aldri sett en kommunist tørke føttene sine.
Man finner ikke dørmatter i Sovjetunionen. Karl Marx var gjørmetrasker.
Engels skrev om det. Hushjelpen min er fra Romania.
Hun sa det selv. Det er ingen matter i vasallstatene.
-Hun rømte fordi det ikke var dørmatter? -Og hvem kan klandre henne?
Apropos uanstendighet, senator Byrd sa han ikke kunne komme på grillfesten min-
-fordi datteren hadde bursdag.
Det viser seg at datteren hans er 28 år gammel.
Kan ikke en far tilbringe en spesiell dag med datteren sin?
Ikke hvis hun er 28. Hva skal de gjøre, senator Mundt? Dra til dyrehagen?
Male ansiktene sine? Ri på ponni? Kjøpe is?
Mine herrer, det mangler anstendighet.
Og forresten, om jeg kan fortsette...
Felles turer til senatets toalett har bekreftet at senator Dirksen-
-ikke bruker såpe når han vasker hendene.
Jeg kan si hvem andre som ikke bruker såpe.
-Hvis jeg måtte gjette... -Kommunister.
Nettopp. Min rumenske hushjelp Lenka har fortalt meg om kommunister,-
-at de ikke bruker klær hjemme.
De eier ikke skam, ingen beskjedenhet.
Noen ganger går hun rundt i huset uten klær på.
-Ok. -Og jeg må minne henne på-
-at hun er her i USA, og vi bruker klær her.
Vil du ha mer uanstendighet?
The Ways and Means Committee spiste lunsj på Old Ebbitt i forrige uke,-
-og senator Potter bestilte for hele bordet-
-som om han var formann.
Ringer det ordet en bjelle? Jeg kan fortelle dere en annen formann.
Han heter Nikita Khrusjtsjov,-
-og han er formann i Kommunistpartiet i Sovjetunionen.
Ingen kunne bestemme seg. Jeg måtte bare bestille.
Jeg fikk ikke én ting jeg likte. Han bestilte fisk.
Ekkel, fæl, stinkende kveite.
Det var en spesial. Det ble anbefalt.
Ja, anbefalt av en kelner i en veldig rød skjorte.
-Fargekoder vi kommunisme nå? -Ja visst.
Hva med julenissen, sir?
Jeg er skeptisk til julenissen. Han deler ut gaver,-
-går fra hus til hus, samler informasjon-
-og bruker det mot anstendige amerikanere.
Han er gæren.
Det virker som om alt du misliker, kan sammenlignes med kommunismens ondskap.
Jeg liker det ikke når naboen min tillater hunden sin tisse i hagen min.
Jeg tror ikke han er en kommunisthund.
Dette er ikke noe å le av. Vi gjør viktig arbeid.
Dessuten så jeg senator Potter personlig ta en håndfull pastiller-
-på en restaurant fra en bolle ved kassa.
Det er et æressystem, senator.
Pastillene var ikke bare til meg. Jeg deler dem med staben.
Å stikke den store, skitne labben i pastillene-
-er ikke noe restauranten oppfordrer til.
Senator Potter, hadde pastillene emballasje?
Nei, men jeg vasket hendene. I motsetning til Dirksen.
Spurte du om du kunne ta en håndfull pastiller?
-Det er antydet. -Nei.
Det er én pastill per person.
-Ingen roper. -Ingen roper med deg.
-Ingen roper. -Nei.
Senator Potter.
Jeg tror ikke jeg trenger å si det... Om du var i Moskva,-
-ville du vært i fengsel for å ha tatt for mange pastiller.
De kutter av deg hendene. De kutter av deg tærne.
De kutter av deg beina. Du blir bare en stubbe.
Noen som kan ses på sirkuset. Vi lar det være med det.
Har noen andre problemer med å følge alt dette?
Nei!
Jeg introduserte senator Kilgore og kongressmann Sullivan,-
-og før jeg visste ordet av det, skulle de på baseballkamp sammen uten meg.
-Det er ikke anstendig. -Hva så?
De kjenner ikke hverandre godt nok til å dra alene-
-uten å inkludere meg. Jeg er katalysatoren. Jeg er limet.
De ekskluderte meg med vilje. Ingen lurer Tail Gunner Joe.
Kanskje de hadde forretninger å diskutere som ikke inkluderte deg?
Ja. Som å styrte USAs regjering.
Spar oss.
Ironien er at de gjorde det på en baseballkamp,-
-den mest amerikanske av alle aktiviteter, der man kan rope ting-
-som: "Hei, slagmann, du stinker! Du suger! Dra til helvete!"
Prøv å si det i Moskva og se hva som skjer.
Og du sier, Mr. Welch, at jeg ikke eier anstendighet.
Jeg vil også si at du må ta hintet.
Jeg tar det ikke.
Du skal vite at jeg er en skikkelig moroklump.
Vet du hvem andre som ikke har anstendighet?
Når en tjukkas spiser noe halvsunt, holder han aldri kjeft om det.
Jeg spiste salat til lunsj. Jeg maser ikke om det.
Jeg klippet meg i forrige uke.
Ingen sa noe. Man anerkjenner en hårklipp. Det er det rette å gjøre.
Og senator Goldwater, å trykke på heisknappen-
-får den ikke til å komme raskere.
Og til alle gifte menn der ute-
-som alltid skryter av å ha sex med konene sine... Hva så?
Dere snakker om det som om det er en stor prestasjon.
Hva så? Det er patetisk.
Jeg har sex med kona mi hele tiden, i mange forskjellige stillinger,-
-noen av dem er ganske nedverdigende. Og hun gjør alt jeg vil. Mange kostymer.
Men jeg går ikke rundt og skravler om det.
Senator, du vet at disse høringene sendes på TV,-
-og kona di ser på.
Herre...
Nei. Jeg tuller!
Jeg... Kjære! Jeanie. Du vet hva jeg synes om deg.
Jeg mente ikke noe av det. Det var en spøk.
Jeg bryr meg ikke engang om kommunisme. Ikke vær sint på meg.
Jeg mente det ikke.
Jeg ble bare opprømt. Du vet hvordan jeg blir.
Jeanie, jeg er så lei for det! Jeg er så lei for det!
Norske tekster: Hanna Naess Huseklepp