Året är 1773, och de ursprungliga 13 kolonierna präglas av oro.
Patrick Henry håller ett passionerat tal i Virginia.
"Ingen beskattning utan representation."
Och i protest mot den brittiska monarkin-
-dumpade en grupp kolonister utklädda till ursprungsamerikaner-
-342 lådor te i Bostons hamn.
Ända sen dess har detta kallats Boston Tea Party.
Jag måste säga att puritanerna-
-verkligen går mig på nerverna.
Häromdan höll jag min fru i handen.
En kille skrek: "Ingen vill se det där."
-Han hade rätt. -Ja, det hade han nog.
-Typiskt Mayflower-folk. -Vad händer där?
Ja, ta den!
De protesterar mot te-lagen. Att kasta te i vattnet är som en tebjudning.
En tebjudning? Är det sant? Det låter kul.
-Nu kör vi! -Är inte det där Michael Finney?
-Jo, minsann. -Vilken bjudning!
Märkligt. Jag träffade honom häromdan. Han sa inget om nån tebjudning.
Alla pratade om det häromkvällen hos Zachariah.
Var du där?
-Ja. -Varför bjöd de inte mig?
Jag visste inget. Missar jag en tebjudning?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Kände du till det här?
-Typ, ja. -Typ?
Håll den här...
-Hallå! -Kom igen, killar.
Finney! Du, Finney?
-Ja. -Vad händer?
-Hej, Larry! Inget händer. -Inget?
-Hur mår Bostons favorittunnbindare? -Vad gör ni?
Innan du säger nåt, det här är en spontan, principiell och symbolisk protest.
-Har ni tebjudning? -Det är ingen bjudning.
I mina ögon ser det i alla fall ut som en bjudning.
Skatterna är alldeles för höga på te, så vi sänder ett budskap till britterna.
Allt blev bestämt i sista minuten.
Ni diskuterade det ju hemma hos Zachariah.
Jag vet inte var du har hört det, men ja, vi fick idén hos Zachariah.
Vi sågs för ett par dagar sen-
-men du sa inget om nån bjudning eller nåt hos Zachariah.
Måste jag alltid berätta för dig vart jag ska?
Jag var hos skomakaren i morse. Ville du med dit?
Det är nåt lurt på gång här.
Finney, har vi en bjudning eller inte?
Det är ingen bjudning.
-Jag ser att Samuel Cooper är här. -Hej. Jag hörde att du var bortrest.
-Är det där Joseph Warren? -Hej, Larry.
Jag sålde en tunna till dig igår. Det här sa du inget om.
Det kom inte på tal.
Bjuder du dem men inte mig?
Jag bjuder dig till nästa, jag svär.
Du vet också att det inte blir nån, så sluta.
-Jag visste inte att du stod på vår sida. -Varför säger du så?
Du går runt i en röd rock i exakt samma nyans som de brittiska soldaternas.
Men snälla, min fru gav mig den. Det är en vacker sammetsrock.
Det ser inte bra ut när vi kämpar mot rödrockarna.
Jag är ingen rödrock. Det är bara en röd rock. Får vi aldrig bära rött mer?
Är det så? Är rött förbi? Är det uteslutet nu?
Att klä oss som våra förtryckare är...
Så vi har avskaffat rött?
En röd rock av ett visst snitt kanske inte är rätt just nu.
Jag hade varit ett bra tillskott här.
-Jag visste inte ens att du gillade te. -Det gör jag inte, jag dricker kaffe.
Desto större anledning att ha med mig på bjudningen.
Du har ett gäng teälskare som kastar te.
De gillar det inte ens.
Jag skulle gilla att kasta te. Så mycket ogillar jag det.
Då vet jag att du är en mästare på tekastning nästa gång vi ska kasta te.
Dessutom är ni utklädda. Det är den största besvikelsen med alltihop.
-Att vi är utklädda? -Ja, desto större anledning att bjuda mig.
Varför?
För att jag älskar att klä ut mig och vara förklädd.
Man kan bete sig som ett kräk utan att nån vet vem man är.
Jag har sett dig göra det.
-Utklädd? -Ja.
Jag fattar bara inte varför jag inte blev bjuden.
Jag bjöd inte dig till tebjudningen för att du alltid är så jävla tråkig.
Du kan inte mena allvar.
Du står alltid och tjatar hål i huvudet på nån.
Jag är bjudningens mittpunkt.
Hos Sam Adams häromdan hörde jag dig mala på om skor.
Vi har ett par skor. En sko passar båda fötterna.
Du sa: "Vi borde ha vänsterskor och högerskor."
-Vad var det för trams? -Har du aldrig tittat på en fot?
En annan sak är att du alltid maler på om indiankvinnor.
Attraheras jag av irokesiska kvinnor? Ja. Än sen? Är det brottsligt?
Har jag nånsin hånglat med en? Ja, det har jag.
Och vet du vad? Det var en helt underbar upplevelse.
Grattis, Larry.
-Om du hade hånglat med en irokesiska... -Det har jag.
Har du? Vilket skitsnack.
-Jag har en irokesisk flickvän. -Var?
-I Kanada. Du känner henne inte. -Skitsnack. Du har ingen irokesisk kvinna.
Jag står inte och glor på dem vid handelsstationerna.
Du glor och dröjer dig kvar.
Gör det du ska, sälj dina tunnor och dra. Är det därför du vill vara på skeppet?
-Nej. -Bli inte lurad av huvudprydnaderna.
Det finns inga kvinnor på båten. Nu vet du varför du inte blev bjuden.
Kom igen. Låt mig gå ombord nu.
-Nej, bara vi i gänget får vara ombord. -Varför får jag inte vara med i gänget?
Är du inte med i gänget får du inte gå ombord.
Jag gav dig en gratis tunna förra året, din kuksugare!
-Tebjudningen är över. -Va?
-Larry sabbade allt. -Det är massor av te kvar att kasta.
-Larry sabbade stämningen. -Det gjorde jag inte alls.
-Schyst, Larry. -Se på er idioter.
Utklädda till indianer med era jäkla fjädrar.
Ni ser ut som idioter.
Som om nån skulle köpa att ni är indianer. Jag är så besviken på er.
-Vi ses på tavernan sen. -Skit på dig, Slaughter!
-Tunnan läckte. -Skitsnack!
-Du är en indian, Gilliam! -Tack, Larry.
Jag ska till skomakaren i morgon. Vill du följa med dit?
Idiot! Jag går upp och kastar lite.
-Kör hårt, Larry. -Okej, jag går och kastar nu.
-Ja, du är ju en jävla mästare. -Nu ska ni få se på riktiga kast.
Jag ville inte ens vara med i ert jäkla gäng.
Jag ska bilda ett eget gäng. Vi ska inte klä ut oss till indianer.
Ni kommer att bli så avundsjuka. Och så här kommer det att se ut.
Kolla bara!
Hallå! Du där!
-Vad gör du? -Nej, det är inte mitt te.
Nej, det är Hans Majestäts te.
Nej, nej, nej! Det är Finneys te. Han hade tebjudning här uppe.
Sir, jag känner inte den här mannen.
Men han har gapat om gängverksamhet och att han hatar te.
Nej, nej! Ni tar fel kille. Han ljuger!
Det är Michael Finneys bjudning. Det är honom ni borde gripa.
Vet ni vad? Jag har en röd rock, precis som ni.
VI, FOLKET
Så länge det fanns slaveri i USA-
-fanns det slavar som försökte fly.
Många av dem använde den underjordiska järnvägen.
Det var ett nätverk av människor, vägar och platser som erbjöd skydd-
-och hjälp till förrymda slavar från sydstaterna.
Färden norrut mot friheten var farlig, skräckfylld och ofta livshotande.
Men ingen tänker på värdens umbäranden.
Det är svårt nog att bo ihop med sin egen familj.
Med en främling, än värre.
-Kom in. -Jag klarade det.
-Ingen följde efter mig. -Välkommen hem till mig.
Jag hoppas att du ska känna dig trygg här.
-Jag heter Jonesey. -Lawrence.
Jag är snart fri. Jag är på flykt, men det känns bra att vara på väg norrut.
I morgon borde du kunna korsa gränsen.
-Det blir skönt. -Hur var resan?
Tuff. Jag har sprungit med hundar och hästar efter mig.
Jag låg i ett träsk i en kvart och andades genom ett strå.
-Jag hörde det dämpade ljudet av hundarna. -Oj. Stackare.
Jag fick intala mig själv att inte säga "håll käften"-
-trots att det var ett uppenbart "håll käften"-ögonblick.
Jag blev jagad av en getabock en gång. Han var ute efter mig av nån anledning.
Jag fick hoppa över ett staket.
Det är inte som att springa för livet-
-eller försöka andas under vatten med hundar som skäller-
-och försöka avgöra om man ska säga åt hundarna att hålla käften.
Jag försökte bara relatera till din upplevelse.
Det var inte lika hemskt, men det var definitivt inte trevligt.
Nej, men det var ett tamdjur.
Skulle han ha släpat tillbaka dig och satt dig i bojor igen?
Hade han sagt åt dig att fortsätta jobba och slängt ut dig på fältet?
-Jag fattar poängen. -Du borde ge mig en poäng.
-Ja, jag fattar poängen. -Nej, jag fattar den.
-Nej, det var jag som fattade poängen. -Nej, jag fattade den och gömde den.
-Jag sa att jag fattade poängen först. -Inte min poäng.
Du ska inte fatta ett skit som är mitt. Jag äger poängen.
-Okej, du fattade den. Glöm det nu. -Okej.
Jag ser fram emot att ta mig norrut och sätta på lite nordstatsbrudar.
Jag har bott i norr, men det blev inte så mycket påsättande.
-Inte för mig i alla fall. -Självklart inte.
Men vissa är skapta för sånt. Okej, nu kollar vi in stället.
Okej.
Få se på gömstället nu. Vad har vi här, då?
Det här är vardagsrummet. Det är bekvämt.
Ja, men jag ska vara ärlig.
-Det känns väldigt mögligt här inne. -Va?
Det luktar mögel. Sånt måste man upplysa om.
-Jaså? -Det finns en befintlig fukt här.
-Fukt? -Mögelfukt.
Många har varit här, men ingen har klagat på fukt.
Vita människor är naturligt våta.
Är vita människor naturligt våta? Är det det du säger?
Självklart. Ni är naturligt fuktiga.
Jonesey, med all respekt-
-men du var under vatten i en kvart och andades genom ett strå.
Det är inte huset, utan du som är fuktig.
Det var för tre dagar sen. Jag är torr nu. Och jag luktar inte mögel.
Du kanske är torr nu, men fukten finns kvar hos dig.
Du accepterar inte din fukt.
-Nej, du accepterar inte din fukt. -Jag har ingen fukt att acceptera.
Jag var fuktig förut. När jag kom in blev jag fuktig igen. Jag kände det.
Jag känner andar här inne också.
-Har nån dött i soffan där? -Nej.
Den osar död.
Nån var svårt sjuk i den, men hon dog där uppe.
Blev personen möglig på väg till livet efter detta?
-Nej, personen blev inte möglig. -Du ska få ett råd.
När nån dör i en soffa vänder man på dynjäveln.
Jag fattar poängen.
Du gav mig ju en poäng där inne. Tar du tillbaka poängen jag redan har?
Nej, jag säger bara att du hade en bra poäng, så jag fattar poängen.
Vet du vad, Jonesey? Vi börjar om.
Vi börjar om och säger att vi båda är lite mögliga.
Med tanke på att du låg i ett träsk i en kvart.
Och att nån dog i soffan.
Personen dog inte i soffan, utan på övervåningen.
Hen var nära döden och gick upp-
-avslutade jobbet och dog på övervåningen. Men personen var redan för-död.
Vet du vad? Om du inte är bekväm-
-och inte trivs och känner att det finns onda andar här, så gå!
Jag har varit med om värre.
Det senaste stället jag bodde på hade en stol med en liten stol framför-
-som man kunde lägga fötterna på. Man satt så här...
-Du menar en ottoman. -Jag har en vän som heter Ottoman.
Jag kände inte till förhållandet-
-mellan slavägaren han fick namnet av och den jävla ottomanen.
-Den jäveln var besatt av heminredning. -Och döpte slavarna efter möbler?
Smeden döpte han till Armoire. En stor jävel som hette Armoire.
-Armoire? -En stor jävel.
Jag sa: "Ethan Allen är verkligen en galen vit man."
Jag undrar varför han var så besatt av möbler.
Okej. Vad sägs om frukost?
-Va? -Frukost.
När får man det här? Hur funkar det?
Ja, det finns frukost. Jag har frukost.
-Är det här damen som dog? -Ja, det är hon.
-Oj. Vila i frid. Satte du på henne? -Hon ville inte veta av mig.
Ändå var jag dum nog att ta hand om henne.
Hon borde ha uppskattat din omsorg-
-och kanske låtit dig suga på en tutte eller nåt ibland.
"Här får du en present. Tack så mycket för att du tar hand om mig."
Det är allt som behövs.
-Vänta. Har du pannkakor? -Nej, bara gröt.
Jag slår vad om att den är blöt. En skål med blöt sörja.
Jag är expert på såna här ställen-
-och jag har hört en del mindre bra saker om det här stället.
Folk kommer hit, de känner lukten av död-
-och känner sig fuktiga. Du har en del dåliga omdömen där ute.
De där dåliga betygen är så orättvisa.
Jag bar kvinnan uppför trappan, skadade ryggen och kunde inte hugga ved-
-så det fanns inget varmvatten och jag fick dåliga omdömen.
Det här är min bedömning. Jag ger inte stället mer än en tvåa.
Okej, vet du vad? Nu gör jag pannkakor.
Två ägg, lite mjöl i skålen och en liten bit kanel.
Håll handleden så här...
Om du vet så mycket om att göra pannkakor kan du väl göra dem själv?
Lugn, lugn, lugn. Jag är inte din slav.
Lugn, lugn, lugn. Det har jag aldrig sagt heller.
-Lugn. Jo. -Nej. Lugn.
-Det var mitt "lugn". -Nej, mitt.
-Det är mitt "lugn". -Jag äger det. Jag sa lugn först!
-Du vill att jag ska göra pannkakor. -Du sa att jag tror att du är en slav.
Det var ett jag-tänker-inte-göra-ett-skit-"lugn".
Vad har det med slaveri att göra? Det är bara att göra nån en tjänst.
Vet du vad slaveri var? En lång jävla lista med tjänster.
Så har jag aldrig tänkt på det.
-Då kan du ge mig en fattad poäng. -Nej. Vet du varför?
-Nej. -Du fattar bara tillbaka den.
-Nej. -Du gillar inte när jag fattar poängen.
Jo. Jag vill bara inte att nån fattar den från mig.
Jag går och lägger mig. Jag behöver sova.
Sov gott, då.
-Jonesey. -Tack, Lawrence.
Ta höger efter trappan, inte vänster. Där ligger dödsrummet.
Okej.
Madrassen är för mjuk!
-Synd för dig, då! -Lugn!
Nej, nej. Lugn!
-Nej. Lugn! -Lugn!
-Det var mitt "lugn". -Nej, det var mitt.
-Det var mitt "lugn"! -Nej, det var mitt!
-Lugn! -Nej!
EN MÅNAD SENARE...
Kolla, vilken skönhet.
En blandning av tre olika sorters pannkakor.
Herregud.
Vad fan?
Här har du att bada i...
Vad håller du på med? Det är mitt i natten.
Du väckte mig med lukten av bacon.
Skyll inte på baconet. Alla känner igen lukten av bacon.
-Inte ens hundskit kan dölja den. -Det här är en underjordisk järnväg.
-Ja. -Och vad har man järnvägar till?
Jo, till resor. Du måste kliva på tåget igen.
Kliv på tåget igen.
Det är ett bra koncept. Jag har tänkt mycket på det.
Men jag bestämde mig för att stanna och hjälpa andra slavar att ta sig norrut.
För en månad sen när du kom hit-
-hade du bråttom att börja påsättandet i norr.
Vad hände med påsättandet?
De bara väntar på det där borta.
Alla säger: "Var är Jonesey?"
"Vi är redo att sättas på."
Pappa sa alltid att brudarna inte försvinner.
"Brudarna är kvar när du kommer dit."
Jonesey, jag vet hur känslig du är för ordet "tjänst"-
-men vore det för mycket begärt att du hjälper till lite?
Vill du att jag ska slava här?
Nej, jag vill bara att du hjälper till.
-Menar du allvar? -Menar du allvar?
Är det slaveri att be dig ta av dig skorna?
-Det är slaveriskit. -Och om jag ber dig hämta några ljus?
-Om de inte är till mig, slaveri. -Och om vi delar på ljusen?
Om du är inblandad är det slaveri.
-Nej, det är en tjänst. -Ännu fler tjänster?
Man får inte be en svart människa om några tjänster de kommande 400 åren.
-Jaså du? -Ja.
Vet du vad? Det här luktar väldans gott.
Ja, sätt dig och sluta klaga och sån skit.
Kan du skicka pannkakorna eller är det slaveri?
-Jag ska ge dig dem. -Är det sant?
Jag tycker att vi gör stora framsteg här. Titta bara.
-Kan du öppna? -Slaveri.
-God kväll. -Jag väntade inte besök.
-Hej. -Hej, herr vit man.
Du måste vara en av de goda.
Armoire och Ottoman...! Va?!
Kom här!
-Jag visste att du var här! -Mig tar de inte.
Det var dem jag berättade om - Armoire och Ottoman!
Armoire och Ottoman, ja. Hos Ethan Allen?
Ja! Vart är ni på väg?
Vi tänkte sova här och sen gå tre långa mil-
-i morgon till ett ställe i Joplin.
Ja, det är klart att ni får sova över.
-Tack. -Fan heller. Stanna så länge ni vill.
-Ta en lång semester. -Seriöst?
Ja. Så sant som jag heter Jonesey.
-Tack, Jonesey. -Ottoman, gå in och lägg upp fötterna.
-Det behöver du inte säga två gånger. -Gå in och ät. Ät och vila fötterna.
Vilken syn. Lawrence har fler såna här morgonrockar. Jag ska ta hand om er.
Fan, vad fuktigt det är här inne.
-Jag sa ju det. -Du, Armoire.
Jag har en stor sten framför ladan.
Kan du hjälpa mig att flytta den i morgon bitti?
Slaveri?
Ja. Självklart.
1903 KITTY HAWK, NORTH CAROLINA
Den 17 december 1903 i Kitty Hawk i North Carolina-
-lyckades de amerikanska uppfinnarna Wilbur och Orville Wright-
-genomföra den första flygningen med ett motordrivet flygplan.
Wright Flyer.
Flygturen varade i 12 sekunder och var 37 meter lång.
Nånstans måste man ju börja.
Och därmed inledde bröderna Wright flygets tidsålder.
Men det fanns en tredje Wright-bror-
-som historieböckerna har utelämnat, av goda skäl dessutom.
Se till att få med hela planet och en av oss.
Och sen en fånig...
Så där ja.
Och sen en till, en riktigt allvarlig där vi bara...
Hallå! Orville!
-Fan också. Skynda. -Flytta på dig.
Skynda! Starta den.
Vad händer?
-Vad gör ni? -Hej, vi...
-Vi bara... -Vi väntade på dig.
-Det såg inte så ut. -Nej, nej, nej.
Vi måste testa all utrustning och se till att den fungerar.
Sen är den flygklar.
Du är den sista delen i ekvationen.
Jaså? Ni verkade redo att lyfta.
-Nej, det blåser för lite. -Vi skulle inte lyfta utan dig.
-Vi är ju bröderna Wright. -Ja. Kom här.
-Du kan sitta här... -Här...?
-I mitten? -Ja. Precis i mitten, kompis.
Va? Det här är hemskt. Det är inte alls bekvämt.
Du kan luta dig tillbaka lite om du vill.
Låt mig sitta längst ut.
Nej, jag måste sköta grejerna.
Jag måste sköta motorn. Sitt i mitten.
Det kan jag inte. Jag får klaustrofobi.
Jag förstår inte varför det är en plats i mitten som är sämre än de andra.
Ni förstör en fantastisk uppfinning.
-Du måste lägga den där under sätet. -Ja, av säkerhetsskäl.
Säkerhetsskäl? Jag sitter på en persikolåda.
-Allt handbagage ska ligga under sätet. -Varför kan jag inte ha den i knät?
Det är väldigt farligt.
Vi utformade det för att väskan ska få plats under.
Ja, inte i knät.
-Du vet... -Jaja.
-Är ni nöjda? -Ja.
Är vi redo? Då åker vi.
Jag känner mig trygg. Tur att handbagaget ligger under sätet.
Nu har du händerna fria, ifall nåt går fel.
Du kan inta skyddsställning.
Du kan göra så här... Eller så här...
-Sen kan du göra så här... -Du har händerna fria.
Okej, jag fattar. Jag fattar.
-Okej. -Okej?
Nu är vi redo att lyfta. Då så.
-Är du beredd? -Jag måste bara säga en sak.
Jag är inte dum.
Jag tror att ni försökte åka utan mig.
Och Wilbur...
Jag räddade faktiskt ditt liv. Du är åtminstone skyldig mig-
-att vänta på mig.
När räddade du mitt liv?
Du höll på att drunkna så jag gav dig en åra.
-Jag hade nog klarat det själv. Tack ändå. -Nej, det hade du inte.
-Du grät och skrek. -Det gjorde jag inte alls.
Det var sjövatten. Jag skrek inte.
Jag glömmer aldrig ditt skrik.
Det var pinsamt.
Du hittar på massor som du aldrig glömmer.
Jag är glad att vi är här, redo att lyfta. Det blir en härlig flygtur.
Finns det nåt att äta här?
Va? Har du inte ätit?
-Ge honom nåt. -Jag ska flyga, men man får inget snacks?
Jag har lite jordnötter.
Jordnötter? Är det allt?
-Det är ju cirkusmat. -Nej.
Vi måste åka innan det spårar ur helt.
Redo, mina herrar? Glasögon på.
-Redo att åka? -Nu åker vi.
-Kontakt! -Kontakt.
Kontakt.
Nu åker vi.
Okej, det går som smort. Underbart.
Det där är nog dåligt.
-Japp. -Den gör som vanligt.
-Vad hände? -Jag stänger av den.
Colby!
Där är han.
Det är nog samma vevstake. En vevstake rök.
-Gör det bekvämt för dig. -Det kommer att ta ett tag, så...
Han fixar det. Han har skiftnyckeln. Nej, vi måste vänta här.
-Vi måste vänta ombord på planet. -Va? Varför?
-Vi kan inte lämna planet. -Det har jag aldrig hört talas om.
Vi måste vänta här tills de har fixat det mekaniska problemet.
-Inte lämna planet? -Säkerheten kommer först.
Vi sitter på marken. Det handlar inte om säkerhet.
Måste jag vänta på planet oavsett hur lång tid det tar?
-Tänk om det tar fem timmar? -Då väntar vi i fem timmar.
Ska jag sitta i mitten med uselt snacks utan att göra nåt?
-Ja. -I fem timmar? Är ni galna?
Så är det att flyga.
Då är det inte kul att flyga. Det är hemskt. Det dummaste jag nånsin hört.
Tro oss, det är för din egen säkerhet. Gör det bekvämt för dig.
Jag tar bort mitt namn från uppfinningen.
Orville och Wilbur, ni kan få den. Jag vill inte ha med maskinen att göra.
Det kommer du att ångra.
Det tror jag inte. Jag har förresten en gås oplockad med dig.
Det har du säkert. Vad är det nu?
Jag skulle ju resa bort i en vecka och bad dig vattna mina blommor.
-Självklart. -Jag kommer hem...
Blommorna frodas.
...och upptäcker att du har haft sex där.
Hur fick du reda på det?
För att det fanns spår av sex vid saintpauliorna.
Jag förnekar det inte, men jag kan inte ha sex hemma. Min fru är där.
Och nån måste ju ha sex hemma hos dig.
Dra åt helvete, Wilbur.
Lugna ner dig.
Du gav mig den dåliga platsen, precis som på ditt bröllop.
Du satte mig vid köksdörren.
Servitörerna gick in i mig och stötte omkull mig.
Jag satte dig vid singelbordet.
Du ville träffa nån, så jag satte dig bredvid festens snyggaste kvinna.
-Hon hade bara ett öga. -Sånt händer.
Hon hade ingen ögonlapp. Det var som att sitta bredvid en cyklop.
Jag satt på hennes blinda sida-
-så hon spillde tomatsoppa över hela mitt knä.
-Det var väl inte hennes fel? -Nej.
Hon får gärna ha ett öga, men bär ögonlapp då. Visa lite hänsyn.
Du kunde ju ha bjudit ut henne.
Hon pratar jämt om dig.
-Pratar hon om mig? -Ja.
Nästa gång ni ses kan du väl säga åt henne att sätta på en ögonlapp.
Vet du vad som vore snällt av dig?
Att göra en och säga: "Jag har fixat en åt dig."
-Det låter som en förolämpning. -Att ge nån en present?
Hon vet att det finns ögonlappar. Hon väljer bara att inte ha nån.
Problemet var nog att hon inte hade nån högtidlig ögonlapp.
Gör en glittrig. En sån kanske hon tar på sig.
-Nåt fint. -För hon är ju inte direkt ful.
Jag skickar den till henne anonymt.
Och lägger märke till den nästa gång.
Du skriver en lapp med: "Skönhet ligger i betraktarens enda öga."
Underbart. Inte illa.
-Du duger till nåt ändå. -Den var bra.
-Nu lyfter vi. -Är ni redo?
-Colby, hur går det? -Vi fick tummen upp.
-Vi fick tummen upp. Glasögon på. -Nu åker vi.
Snurra den, Colby.
-Kontakt! -Lycka till!
Nu åker vi! Okej!
Det här blir toppen.
Håll jämvikten!
Wow, det funkar!
Nej, nej, nej. Jag har ändrat mig. Jag vill inte åka.
Jag mår illa. Jag måste spy.
Här... Använd den här.
Titta på den vackra utsikten!
Jag kommer att dö! Nej! Jag vill inte!
FRIHET FÖR MILJONER!
På 1950-talet under kalla kriget mellan Ryssland och USA-
-fanns rädslan för kommunismen överallt.
Den röda faran nådde sin kulmen när den republikanske senatorn Joe McCarthy-
-från Wisconsin inledde en rad uppmärksammade undersökningar-
-om påstådd kommunistisk infiltration på alla nivåer i statsapparaten.
Ingen vågade bråka med McCarthy av rädsla för att stämplas som kommunist.
Till och med USA:s armé utreddes-
-vilket ledde till de berömda McCarthy-förhören.
Joseph Welch var arméns chefsjurist-
-och hans konfrontation med McCarthy när han frågade-
-om han inte hade nån anständighet alls, sågs som en vändpunkt-
-i det här beklagliga kapitlet i vår historia.
Men enligt McCarthy var han inte den enda som saknade anständighet.
Med tanke på mr Welchs begäran tycker jag att vi ska berätta-
-att han på sin advokatbyrå har en ung man som heter Fisher...
...som i många år tillhörde en organisation-
-för många år sen, som är kommunistpartiets juridiska försvarslinje.
Nu ska vi inte svartmåla grabben ännu mer.
Har ni ingen anständighet, sir?
Har ni ingen anständighet kvar alls?
Om jag inte har nån anständighet? Ni då, mr Welch?
Jag ser er dricka ett glas vatten utan underlägg-
-vilket lämnar en fläck på ett vackert bord.
Så vem har ingen anständighet?
Till mitt försvar, senatorn, fick jag höra att bordet behandlats med epoxibeläggning.
Det är också ett väldigt gammalt bord, tror jag.
Mr Welch, ni bryr er lika lite om bordet-
-som ni bryr er om vår demokratis helgd.
Annars skulle ni ha ett underlägg som det jag tog med hemifrån.
Åkte ni hit idag med ert eget underlägg?
Ja, det stämmer, för jag högaktar trä.
Problemet är att ni har lämnat en fläck och fortsätter att lämna fläckar.
Och jag kan tala om vilka mer som lämnar fläckar. Kommunister lämnar fläckar.
-Lägg av. -Kommunister bryr sig inte om bord.
-Kommunister saknar respekt för trä. -Belägg för det?
Och jag kan tala om vem mer som saknar anständighet.
-Senator Symington? -Ja?
Ni kom hem till mig för några veckor sen och torkade inte av skorna på dörrmattan.
-Ni hade gått i lera. Är det anständigt? -Hur kan ni veta det?
Ni hörde mig ju inte. Ni var i arbetsrummet i andra änden av huset.
Min hörsel är lika känslig för skotorkning-
-som för infiltration av kommunister på utrikesdepartementet.
Och jag kan tala om vilka mer som inte torkar av sina skor.
-Säg det inte. -Kommunister torkar inte av skorna.
Jag har aldrig sett en kommunist torka av skorna.
Det finns inga dörrmattor i Sovjetunionen. Karl Marx släpade in lera.
Engels skrev om det. Min hushållerska är från Rumänien.
Hon har själv sagt att det inte finns dörrmattor i satellitstaterna.
-Var det därför hon flydde? -Man kan knappast klandra henne.
På tal om oanständighet, senator Byrd sa att han inte kunde komma på min grillfest-
-för att hans dotter fyllde år.
Sen visade det sig att hans dotter är 28 år.
Får en far inte vara med sin dotter på hennes stora dag?
Inte när hon fyller 28 år. Vad gör man då? Går på zoo?
Får ansiktsmålning? Rider på en ponny? Äter glass?
Det ska jag säga, mina herrar, det saknar anständighet.
Och förresten, om jag får fortsätta, gemensamma besök-
-på senatens toalett har bekräftat att senator Dirksen-
-inte använder tvål när han tvättar händerna.
Jag kan tala om vilka mer som inte använder tvål.
-Om jag måste gissa... -Kommunister.
-Precis.
Min rumänska hushållerska Lenka har berättat allt om kommunister.
Som att de inte bär kläder hemma.
De har ingen skam i kroppen. Ingen blygsamhet.
Ibland går hon runt i huset utan kläder.
-Okej. -Så jag måste påminna henne...
...att hon är i USA där vi är påklädda. Vill ni höra fler oanständigheter?
Ways and Means-utskottet åt lunch på Old Ebbitt förra veckan-
-när senator Potter åtog sig att beställa åt hela sällskapet-
-som om han vore ordförande.
Låter det ordet bekant för nån? Jag kan nämna en annan ordförande.
Han heter Nikita Chrusjtjov-
-och är ordförande för kommunistpartiet i Sovjetunionen.
Ingen kunde bestämma sig. Om jag inte hade beställt, hade vi ätit lunch än.
Jag fick inte en enda sak som jag gillade. Han beställde fisk.
En vidrig, hemsk och illaluktande hälleflundra.
Det var en specialrätt. Den rekommenderades varmt.
Ja, av en servitör som hade en väldigt röd skjorta på sig.
-Färgkodar vi kommunismen nu? -Absolut.
Men jultomten då, sir?
Jag hyser mina tvivel om jultomten som ger bort en massa julklappar.
Han går från hus till hus och samlar information-
-som han använder mot hederliga amerikaner.
Han är galen.
Det verkar som att allt ni ogillar kan jämföras med kommunismens ondska.
Jag gillar inte när min granne låter-
-sin hund göra ifrån sig i min trädgård-
-men jag tror inte att det är en kommunisthund.
Det här är inget att skratta åt. Vi gör ett väldigt viktigt arbete.
Dessutom såg jag senator Potter personligen ta en handfull mintpastiller-
-på en restaurang från en skål i kassan.
Det är ett förtroendesystem, senatorn.
Mintpastillerna var inte bara till mig. Jag delade dem med personalen.
Att sticka ner sin stora, smutsiga labb bland mintpastillerna-
-är inget som restaurangen uppmuntrar.
Senator Potter, var pastillerna individuellt förpackade?
Inte direkt, men jag hade tvättat händerna, till skillnad från Dirksen.
Frågade ni kassören om ni fick ta en näve mintpastiller?
-Det är underförstått. -Det är det inte alls.
Det är en mintpastill per person.
En mintpastill per person. En mintpastill per person.
-Ingen skanderar det där. -Ingen kommer att skandera med dig.
Senator Potter-
-jag behöver nog inte tala om att om ni varit i Moskva-
-hade ni suttit i fängelse nu för att ha överskridit er mintranson.
De hugger av en händerna, de hugger av en tårna-
-och de hugger av en benen. Till slut är man bara en stump.
Nån att visas upp på cirkus. Men vi lämnar det därhän.
Är det ingen mer som har svårt att hänga med i allt detta?
Nej!
Jag presenterade senator Kilgore och kongressledamot Sullivan för varann.
Nu ska de plötsligt gå på en basebollmatch utan mig.
-Det är inte anständigt. -Än sen?
De känner inte varann tillräckligt väl för att dra ut på egen hand-
-utan att ta med mig. Jag är katalysatorn. Jag är limmet.
De uteslöt mig medvetet, men ingen nosar upp fuffens som Tail Gunner Joe.
De kanske hade nåt att diskutera som inte angick er.
Ja. Som att störta USA:s regering.
Lägg av.
Det ironiska är att de gjorde det på en basebollmatch.
Det mest amerikanska man kan göra, där det är fritt fram att skrika saker-
-som: "Hallå, slagman, du stinker! Du suger! Dra åt helvete! Skit på dig!"
Testa att säga det i Moskva, så får ni se vad som händer.
Och ni säger, mr Welch, att jag inte har nån anständighet.
Jag skulle även vilja säga: "Fatta vinken."
Er vink är inte fattad.
Jag råkar vara en glädjespridare och en riktig lustigkurre.
Och vill ni veta vilka mer som saknar anständighet?
-Inte direkt. -När tjockisar äter...
...nåt halvnyttigt tjatar de hela tiden om det.
Jag åt en sallad till lunch, men inte skryter jag om det.
-Idiot. -Jag klippte mig förra veckan.
Ingen sa nåt. Man säger nåt när nån har klippt sig. Det är anständigt.
Och senator Goldwater, att trycka på hissknappen-
-får inte hissen att gå fortare.
Och till alla gifta män där ute-
-som ständigt skryter om att ni har sex med era fruar: Än sen?
Ni pratar om det som om det vore en stor bedrift.
Vad då? Det är ju patetiskt.
Jag har sex med min fru hela tiden, i många olika ställningar.
Vissa är rätt förnedrande.
Och hon gör allt jag vill. Och har flera förklädnader.
Men jag går inte runt och babblar om det.
Senatorn, är ni medveten om att förhören sänds på tv och att er fru-
-säkert tittar?
Åh, jöss...
Nej, nej, nej. Jag skojade!
Okej, jag... Älskling! Jeanie! Du vet vad jag tycker om dig.
Jag menade inget av det där. Det var ett skämt.
Jag bryr mig inte ens om kommunismen.
Älskling, bli inte arg på mig. Det var inte meningen att säga nåt.
Jag förivrade mig bara. Du vet hur jag blir.
Åh, Jeanie, jag är så ledsen! Jag är så ledsen!
Översättning: Caroline Markström