ŽIVOT, LARRY A HONBA ZA NEŠTĚSTÍM
DĚJINY USA BEZ ZÁRUKY 4. díl
V noci 17. června 1972 se kanceláře
Demokratického národního výboru v kancelářském komplexu
Watergate ve Washingtonu staly terčem vloupání.
Skandál je známý jako aféra Watergate
a skončil odstoupením Nixona z prezidentského úřadu.
Celý skandál odhalili díky neúnavnému vyšetřování
reportéři deníku Washington Post Bob Woodward a Carl Bernstein,
ale nedokázali by to bez zdroje, kterému říkali "Hluboké hrdlo"
a který jim předával informace ve washingtonských garážích.
Událost později zvěčnil film "Všichni prezidentovi muži".
Skvělý film. Zjistili jsme též,
že Hluboké hrdlo toho měl na srdci mnohem víc,
než se tehdy dozvěděli Woodward s Bernsteinem.
Jak to vypadá?
Problém.
Jsme v mrtvém bodě.
A já bych mohl pomoct?
Nebudu vás citovat.
Ani neřeknu, že mám anonymní zdroj.
Budete ukrytý za oponou.
Můžete mi věřit.
Pokračujte.
Můžete mi říct, co víte o Watergate?
Slyšel jsem pár věcí.
Poslouchám.
Znáte Ferguson Investments?
Sídlí v pátém patře, čeká je bankrot.
Otec a syn bojují o svou firmu.
Je to ošklivý.
A jak to souvisí s tím vloupáním?
Mluvil jste o té budově.
Myslel jsem, že mluvíte o budově Watergate.
Ne, ta budova je mi ukradená.
Mluvím o té aféře Watergate.
O Nixonově další volební kampani
a odposlechu Demokratického výboru v budově Watergate.
Jo.
Prý v tom jede G. Gordon Liddy. Povězte mi o Liddym.
Slyšel jsem, že jeho dceři příští týden sundají rovnátka
a taky jí budou kupovat nové kolo.
Měla rovnátka.
Měla i kolo.
No a?
Takže prý už kolo chtít nebude. Dostane poníka.
Dost drahé.
Jo, jo, drahý špás.
Podle mě ho nedostane.
Chcete říct, že je snadno manipulovatelný?
Ne, chci říct, že jí nechce koupit poníka.
Jak to souvisí s Watergate?
Liddyho dcera i poník jsou mi ukradení.
Jen od vás potřebuji něco použitelného.
Vím taky, že Halderman je na tom špatně.
Jak to?
Znáte jeho ženu Joanne, co má bolavá záda?
-Jo. -Má masážního terapeuta.
A řekněme, že se jí teď vede o dost líp, jestli mi rozumíte.
-On ji píchá. -No a?
Já ho viděl, sotva přes metr šedesát.
Trpaslík.
-A? -Joanne má o deset čísel víc.
To je horší než velký věkový rozdíl.
Jasně, když je starší muž, to je toho.
Když je to žena, už je problém.
Tohle ale nesouvisí s Watergate.
Mě tyhle informace nezajímají.
Myslel jsem, že pro mě máte informace.
Teď jsem vám je dal. Nepřipadají vám zajímavé?
Potřebuju něco, co by objasnilo okolnosti
aféry Watergate a jejího propojení s prezidentem Nixonem.
Řeknu vám další věc o G. Gordonovi Liddym.
Dobře.
Bílý dům nechce,
aby někdo věděl, co znamená to "G".
Co to znamená?
Gordon.
Bílý dům nechce, aby lidi věděli,
že se jmenuje Gordon Gordon Liddy?
Jo, nezní to dobře. Možná je Gus.
To se ptáte, nebo sdělujete?
George? Gary?
-Takže teď jen hádáte. -Gerry s G.
Víte co? Jen plýtvám časem. Končím.
Počkejte.
-Woodwarde. -Co?
-Dlužíte mi za parkování. -Nedlužím.
Dal jsem vám spoustu informací.
Neužitečných informací.
Dobře, ještě pár věcí, co byste měl vědět.
Poslouchám.
Ve městě je chlap, co si říká "trávníkový doktor", ale není.
Jo, je zahradník.
Lidi myslí, že je fakt doktor, ale není.
Vy jste myslel, že je skutečný, pak zjistil pravdu a jste naštvaný?
Účtuje za návštěvu 400 dolarů.
Jak velký máte trávník?
To nemůžu říct.
Proč jste mě sem pozval? Měl jste mít informace.
Seskládejte si to, Woodwarde.
Vy víte, jak je to propojené?
-Sledujte peníze. -Sledujte peníze...
Jaké... jaké peníze?
-Nechápu, co se tu děje. -Kde je Bernstein?
Přijde mi trochu chytřejší než vy, pokud vám to nevadí.
To je blbost.
Dejte mi něco, co můžu použít, něco, co souvisí s Bílým domem.
Dobrá, ale to už je mimo záznam.
Jistě.
Povídá se, že Pat Nixonovou chytli při krádeži v obchoďáku Bendel.
Našli jí v kabelce botu.
Jednu.
-Přemýšlejte o tom. -Přemýšlím o tom. Jednu.
-Ztratila botu? -Sebrala botu.
Proč brala jednu botu? S jednou se chodit nedá.
Přesně tak.
-Jste připraven na další? -Ne, asi ne.
Gerald Ford koledoval s vnoučaty na Halloween.
Když ho lidi nepoznali, nutil děti, aby vracely sladkosti.
Co... co to...
Jeho vnoučata s ním nemluví.
Co mi to teď vykládáte? Kašlu na to!
Kašlu na halloweenskou koledu.
Kašlu na poníky, rovnátka, drby.
Nic z toho mě nezajímá! Okrádáte mě o čas!
Máte něco, co můžu skutečně použít?
Charles Colson byl na jednání v Bílém domě v žabkách.
Nixonovi je to jedno, ale Halderman ztropil povyk.
Jasně, asi jsme skončili.
Jo, taky už musím jít,
suším oblečení ve veřejné prádelně
a bojím se, aby mi ho někdo neukradl.
Jasně. Tak hodně štěstí.
-Takže... -Díky za všechno. Vážím si toho.
Nemáte pár čtvrťáků, kdyby ještě nedoschlo?
Nevypadáte moc dobře. Zvládnete to domů? Máte odvoz?
Jel jsem autobusem.
Jel jste autobusem? Chtěl jste peníze za parkování.
To jste ze mě chtěl dostat peníze na parkovné?
To už si domyslete.
Kurva!
Kurva! Už nevolejte! Skončil jsem!
Ať zavolá Bernstein.
Ani jemu nevolejte!
Už mě nechte!
Divnej chlap.
15. července 1903
obdržel Henry Ford první objednávku na Model A,
automobil vyrobený Fordovou automobilkou v Detroitu.
Do konce roku automobilka vyrobila tisíc vozů
a započala automobilová revoluce.
Ford nebyl jen vynálezce a průmyslník,
ale též zavilý antisemita.
Vlastnil list Dearborn Independent a využíval ho
k publikování svého díla "Mezinárodní Žid".
Zajímavý chlap.
Brzy budou auta na každé americké silnici.
Ford byl na vrcholu kariéry.
Ale jak se říká ve "štetlu",
osud má zvláštní cesty, jak vám nakopat "tuches".
Ano?
Pane Forde, zástupci detroitské veřejnosti.
-Ať jdou dál, Cliftone. -Jistě.
Vážení pánové,
dovolte, aby vás pan Ford vzal na projížďku.
Zavedl ho do své firmy a...
Pánové, toto...
-Náčelníku Mahoney. -Dobrý den.
-Pane Hudsone. -Henry.
Kdo jste vy?
Jsem rabín Šmuel Ben-Janklovic, čerstvě zvolen do městské rady.
Blahopřeji vám.
Jaká čest být součástí takové historické události.
Těším se. Těším se.
Jak že tomu říkáte?
Říkáme tomu "automobil".
-Automobil. Ano. -Nádhera.
-Ano. -Je to Model A.
-Můžeme se na to podívat? -Jistě, jen nesahat.
Ale podívat se můžete.
Opravdu krásné.
Pane Forde.
Vy jste dokázal zcela...
zcela úžasnou věc, pane Forde.
Okouzlující, Henry.
Z nuly na deset za minutu
a vyvine výkon až dva koně.
Úžasné, Henry.
Jak okouzlující vynález, pane Forde.
Vážně výjimečný.
U nás v Krakově je jistý Chaim Fordberg.
Není příbuzný? Nepřešel jste od Fordberga k Fordovi?
-Zkrátil jste? -Ne, nezkrátil jsem si jméno.
-Myslím, že ano. -Žádný Fordberg. Jenom Ford.
-Zkrátil jste? -Ne, pane!
No tak jedem.
-Samozřejmě! -Ano, ano, sláva.
Bohužel pojme jen dva cestující a mě...
Já vidím čtyři sedadla.
Ale je tu hmotnostní limit.
Aha, hmotnostní limit.
-Hmotnostní limit, ano. -Zajímavé.
-Ano. -Co se dá dělat?
Hmotnostní limit.
Co s tím uděláte?
Někdo tu musí zůstat.
Ano, takže budeme muset někoho vybrat.
Ale jak rozhodneme, kdo to bude?
To vám řeknu.
Uděláme to férově, čestně, po americku.
Budu si myslet číslo mezi nulou a desítkou.
Kdo bude blíž, jede, kdo ne, zůstává.
-To mi přijde fér. -Velmi fér.
Díky. Pane Hudsone, klidně můžete začít.
-Pět. -Výborně.
-Náčelníku? -Mám tři děti.
Pro mě šťastné číslo tři.
Výborně. A vy, rabi?
Sedmkrát mě zbili za to, že jsem Žid.
Takže říkám sedm.
Tak pardon. Myslel jsem na čtyřku.
Kdyby vás zbili jen čtyřikrát,
byl byste v autě a nemusel teď odejít.
-Mrzí mě to. -Zase mi to uteklo.
-Moc díky, že jste přišel. -Ano.
-To mám fakt smůlu, že? -Jo.
Náčelníku Mahoney. V osmém okrsku máme útěk z vězení.
Pánové, promiňte, máme pohotovost.
Ne.
-Díky, že jste se mi věnoval. -Ne, ne, ne...
Vraťte se, vraťte se...
Zdá se, že jsme tu už jen dva, pane Forde.
Pane Forde.
Dobře, nastupte si.
No ne. Co to je?
Gottenyu!
Zdravím!
Šalom! Šalom!
Nemluvte na ně. Ať si jdou po svých.
-To je nádhera. -Díky, díky.
To je vážně něco. Nikdy jsem neviděl tak chytrého góje.
Jak to, že jste tak chytrý? Jak se to stalo?
Asi dobré geny.
-Copak to tu je? -Přihrádka na rukavice.
Máte tu malou přihrádku na rukavice,
bonbóny a asi svastiku?
Svastika je starý indický symbol síly a nic víc, pane.
Podle mě máte svastiku.
-Nemám svastiku! -On má svastiku.
Chaimy!
-Šmueli! -Mojše, Fejveli!
-Zastavte. -Nebudu kvůli nim stavět.
Běžte pryč. Běžte.
Pomozte někdo panu Fordovi, rozbil si ten stroj!
Pan Ford je zraněný!
Pane Forde?
Chvilku jsme mysleli, že je po vás.
Co se stalo?
Váš nový kočár bez koní narazil do stromu,
byl jste vržen do výlohy a utrpěl spoustu řezných ran.
Přišel jste o mnoho krve
a báli jsme se, že vás ztratíme.
Ale naštěstí jsme nedaleko našli dárce se stejnou skupinou.
Jeho krev právě teď proudí ve vašich žilách.
A kdo je ten svatý muž?
Hava nagila Hava nagila
Byla to... micva.
Ne!
Pokrevní bratře.
Ne! Jak se to mohlo stát?
A proč je tu takový průvan?
Je tu bissel chladno.
-Je tu bissel chladno. -Je tu bissel chladno.
A já potřebuju jídlo.
Potřebuju gábl, nebo budu ploc.
-Budem ploc. -Ano! Budem ploc.
Sestro, máme tu topinku pro pana Forda?
Chci bagel a na něj nějaký šmirn.
-Co třeba šmalc herink? -Jo, jo.
Nějaký šmalc herink, ale ne moc slaný.
Proč sakra mluvím takhle?
JAMES BUCHANAN Z PENSYLVÁNIE PREZIDENTEM
V roce 1857 se stal 15. americkým prezidentem James Buchanan.
Byl a dodnes zůstává jediným prezidentem,
který se nikdy neoženil.
Když přebíral úřad,
nacházel se zrovna v narůstající krizi
mezi severními a jižními státy.
Šlo samozřejmě o otrokářství.
Buchanan se odmítl přidat k jedné ze stran
a jeho pasivitu považují historici
za hlavní příčinu vypuknutí občanské války.
Nešlo však o to, že by byl nerozhodný.
Spíš ho něco rozptylovalo.
Ačkoliv to bylo se sounáležitostí států Unie nahnuté,
jeho mysl se zabývala jiným druhem sounáležitosti.
To je něco.
Nádhera. Podívejte. Skvělá práce, Appletone.
To je fantastické.
Nemůžu uvěřit, že je tu tolik žen.
-Neuvěřitelné. -Díky, pane.
Svatá makrelo.
Mám na vás jednu otázku. V kolik je večeře?
Ne, ne, ne. Žádná večeře.
-Roznášené předkrmy. -Roznášené?
Ano, nápad od Henryho Claye.
Nesnášel, když uvízl vedle někoho u stolu.
A tak vymyslel roznášené předkrmy.
Číšník chodí kolem s tácem a jí ve stoje.
Pane prezidente, je čas večeře.
Lidé mohou být naštvaní, že není večeře.
Ne, bude se jim to líbit, protože nezůstanete trčet u stolu
s někým, s kým se nechcete bavit.
Pane prezidente mám jednu důležitou věc...
Ale okamžik.
Zadržte, Appletone.
Možná by si chtěla promluvit s 15. prezidentem.
Pane prezidente, promiňte.
Já to nechápu. Kde je večeře?
Zdravím, pane prezidente.
Dobrý večer, dobrý večer.
-Dobrý večer. -Dobrý večer, pane prezidente.
Kdepak je? Nevidím ji. Co se jí stalo?
Jak už jsme říkali, dnes je mezi hosty Jefferson Davis.
Jo, jo, jo...
Snahy o odtržení sílí.
Bylo by skvělé, kdybyste si na něj našel trochu času.
Nezapomeňte, prosím. Je to důležité.
Nezapomeňte promluvit s Jeffersonem Davisem.
-Dobrý večer. -Pane prezidente.
Víte, co mám nejraději na šlích?
Nasazování. Protože nejprve visí.
Chápete, jsou svěšené.
A pak uděláte tohle. Jedna ruka, druhá ruka.
-A pak se nasunete rameny. -No ano.
Legrace. A pak celý den všude chodíte takhle.
Jak se máte? Jak se vede?
Zdravím, zdravím. Vidíte?
Jo, moje šle.
-Krásné zelené šaty. -Díky.
Co ještě je zelené?
Tráva je zelená.
-Peníze. -Budeme jen jmenovat zelené věci?
-Okurky jsou zelené. -No ano, jistě.
Určitě je toho víc. Musí být.
Asi je toho víc, ale dobře.
Měla jste někdy persimmon?
-Ne. -Zajímavé ovoce.
Jako kdyby mělo jméno po někom,
jako by byl chlap jménem Persimmon.
Jo, už musím jít.
-Zajdu si na bar. -Jack Persimmon.
Možná se ten chlap jmenoval Edgar... Edgar Persimmon.
Steven Persimmon.
Copak dělá krásná mladá dáma jako vy na večírku
jako tento bez doprovodu?
Jsem v práci.
Jsem James Buchanan,
prezident Spojených států.
Kanapku?
Jaká je vaše oblíbená pecka?
-Pecka? -Z ovoce.
Pro mě třešeň.
-Výborně. -Nádherně se plive.
Sežvýkat třešeň.
Co semínka? Jak jste na tom se semínky?
Nemám k semínkám žádný postoj.
Melounová semínka.
Ta malá a kluzká.
Mám trik, jak je vybírat.
Sevřu je do ruky, jako když zabíjím mouchu.
Přilepí se k dlani a pak je sním.
Myslím, že byste neměl polykat semínka.
Ženské tlachy.
Když už jsme u ženských tlachů,
jako vlastní tlachalku bych vás bral.
Co prosím?
-Nelíbí? -Musím už zpátky do práce.
Opravdu? Opravdu?
Víte, nemám první dámu,
ale jste první dáma, co dnes vidím.
Už se známe.
No ano!
Jo, jo, jo.
Zelená, zelená, zelená.
Ano, kiwi.
Kulatá a zelená.
-Stačí. -Ovoce dvojí tváře.
Dvakrát, jo?
Zdravím.
Víte, jak to říct morseovkou?
Tečka, tečka, tečka. Tečka.
Čárka, čárka, čárka, čárka...
-Tečka, tečka, tečka, tečka... -Zase já.
Čárka, čárka.
Čárka, čárka, čárka, čárka.
Zdravím vás.
Pane prezidente.
Už jste někdy měla mango?
Je chutné. Šťavnaté.
Takovou věc musíte jíst s ručníkem.
Teče vám dolů po tváři.
-Fascinující. -Má velkou pecku.
Ráda velké pecky?
Nelíbíte se jí.
Předtím jsem jí šlápl na nohu.
Naprosto náhodou. Spíš její vina, řekl bych.
Ale asi bude ochrnutá.
Co?
Co bude?
Ochrnutá. Ochrnutá.
Narušené motorické dovednosti. Ani nechápu, jak chodí.
Mně připadá v pořádku.
Jakou barvu mají ty šaty?
-Hnědou. -Hnědou.
Přijde mi spíš rezavá.
Ano, jistě. Jdu si sehnat něco k jídlu.
Zrzavou bramboru.
Víte, já to nechápu.
Chodím tu sem a tam,
mluvím o ovoci, rozvíjím ovocné diskuse.
Manga a papáje. Mluvím o peckách a semenech.
-Mluvíte o peckách? -Jo, pecky.
Velké, malé. Broskvové, švestkové...
Přijde mi to velmi zajímavé. Jim zjevně ne.
Asi nejsou na pecky.
Nejsou na pecky.
To je k zbláznění.
Tak zkuste nějaké neovocné téma.
I to jsem zkoušel. Ptal jsem se, kdo je její zubař.
Měla hrozné zuby.
Asi hloupá otázka. Bylo jí to trapné.
Neměl jsem se na to ptát. Ale zubaře potřebuju.
Pane, je vhodný čas k hovoru s Jeffersonem Davisem?
Šel jsem do politiky hlavně proto, abych poznával ženy.
Pane, musíme udržet Unii.
Hovory s Jihem jsou velmi důležité.
Velmi důležité?
Ano, ano, ano... To je skvělé.
Mám nápad. Vidíte tu ženu v červeném?
Hrozně se mi líbí. Ale tímhle ji oslním.
Půjdu si s ní promluvit.
Vy přijdete za mnou a řeknete:
"Pane, musíte podepsat jeden dokument."
"Osud Unie visí na vlásku."
-Ale on vážně visí. -Zopakujte to.
Osud Unie visí na vlásku.
Skvělé.
-Pane prezidente. -Zdravím.
Zdravím.
Víte, mám šestý smysl,
jsem tak trochu telepat.
Umím uhodnout jméno osoby, aniž bych o ní cokoliv věděl.
-Vážně? -Myslete na své jméno.
Jako když ho v duchu křičíte.
-Teď křičíte? -Křičím, teď ho křičím.
Dobře.
Otevřete oči.
Janet.
Ne, nejsem Janet.
-Gertruda? -Ne, ne, zcela mimo, vážně ne.
-Corrine? -Jste blíž. Ale opět to není...
Clarissa!
Ne, myslím, že ten dar nemáte.
Pane prezidente,
mám k podpisu velmi důležitý dokument.
Osud Unie visí na vlásku.
Teď, Appletone?
Mluvím tu s touto krásnou ženou Treiman.
-Nejmenuji se Treiman. -Těší mě, slečno Treiman.
To není mé jméno, vůbec to není jméno.
Co se děje?
Víte, povedeme válku s Itálií.
-Povedeme válku s Itálií? -Jde o rajčata.
Hromadí tam rajčata.
O nic nejde, slečno Treiman.
Opakuji, že nejsem Treiman.
Netušíte, Appletone, co se opravdu děje?
-Bude válka kvůli rajčatům? -A paprikám.
Co? To snad... Papriky?
Oni hromadí i papriky.
-Vážně je tak moc potřebujeme? -Jo, jo. Potřebujeme.
Víte, že rajčata nejsou zelenina? Je to ovoce.
-Jistě. -A je červené.
Co ještě je červené?
Prosím, neválčete kvůli rajčatům.
Není to tak vážné, slečno Treiman.
Nejsem Treiman!
Ano, to bylo skvělé.
U další musíme zjistit jméno předem.
Pak přijdu a uhodnu ho.
Naprosto ji oslním.
Pane, naléhám, abyste promluvil s Jeffersonem Davisem.
Dobrá, jdeme na to. Promluvím s ním, pojďme.
A pořád tu chodí kolem s těmi tácy.
Já to nechápu.
Pánové, omluvte nás, prosím.
Senátore Davisi.
Mám pro vás pár nápadů ke Kansasu.
Snad budou všichni spokojení.
Celou dobu tu jen roznášejí předkrmy.
Kde je večeře?
Ano, žádná není.
-To jako vážně? -Jo, není.
-To myslíte vážně? -Jo, jo, jo.
Říká se tomu roznášené předkrmy.
Je to jako...
O tom mluvím. O těch zatracených tácech.
Šlápl jsem jí na palec. Asi s ní není něco v pořádku.
Kašlu na to, že jste jí šlápl na palec.
Mám pořádný hlad.
Měl jsem sendvič, co by velikostí stačil tak pro dítě.
A suchary s nějakou blbostí navrchu.
Vsadím se, že jsem měl prasečí péro zabalené ve slanině.
Víte, to je teď novinka.
Takzvané roznášené předkrmy.
Chodí s nimi a vy je jíte ve stoje.
Ne, předkrmy nejsou večeře.
Je to předstupeň večeře.
Nenahrazují večeři.
-Když jich sníte dost, ano. -Když jich sním dost?
Mám rád k večeři salát.
Bude i salát?
To by nefungovalo. Musel byste jíst vidličkou vestoje.
Můžu alespoň očekávat chleba s máslem?
Mám rád chleba stejně jako každý druhý,
tím spíš teplý, na kterém se rozpouští máslo.
Jistě, teplý chleba.
Dáte navrch máslo a ono se rozpouští do chleba.
Bože. Jako orgasmus.
Jo, kde je ten chleba s máslem?
-To by tu nefungovalo. -Nefungovalo.
Možná to není klasické jídlo dne.
To uznávám. Ale má to své výhody.
Když je večeře, lidi dřepí u stolu.
Zůstanou moc dlouho. To nemáme rádi.
Na severu možná ne.
Na jihu to rádi máme.
Vlastně máme raději pomalé jedení. To k jídlu patří.
Na severu pomalé jedení rádi nemáme.
Chceme se najíst, jít domů,
vzít si pyžamo, knížku a relaxovat.
Nechceme sedět u stolu
-a pitomě si povídat o každém... -Je to jako rodina!
To jsou ti poslední, s kým se chci bavit.
Já je chci mít kolem sebe. I bratrance a sestřenice.
Já se s nikým družit nechci. Chci dojíst dezert a jít domů.
Něco vám k tomu řeknu.
Já nechci žít v zemi, kde půlka populace není schopná
posedět si po jídle.
A já zase v zemi, kde si po jídle posedí.
Za tři dny budou jednat jižanské státy.
Hezký večer.
No jo. Běžte. Jen se odtrhněte.
Klidně se odtrhneme.
-Odtrhněte. -Odtrhneme se.
-No jo, máte strach. -Vy máte mít.
Běžte ode mě!
Ano. Tohle je jídlo!
Neopovažujte se to označit za večeři, to není večeře!
Je to večeře!
Pitomost!
O TŘI DNY POZDĚJI SE OD UNIE ODTRHLO 11 JIŽANSKÝCH STÁTŮ.
Koncem 19. a počátkem 20. století byla obrna
jednou z nejobávanějších nemocí na světě.
Její epidemie běžně zabíjely tisíce lidí
a mrzačily ještě mnohem víc,
včetně prezidenta Franklina D. Roosevelta.
Ale na počátku 50. let 20. století americký fyzik jménem Jonas Salk
připravil první úspěšnou očkovací látku.
Byl to velký zvrat.
V následujících letech
vytvořil Dr. Albert Sabin orální vakcínu,
která se levněji vyráběla a jednodušeji podávala.
A do roku 1979 díky široce rozšířenému očkování
obrna z USA zmizela.
Zopakuji to ještě jednou.
Díky rozšířenému očkování.
Svou průkopnickou prací
zachránil Jonas Salk po celém světě bezpočet lidí
a jeho matka na něj byla hrdá.
Velice hrdá.
Ahoj, Evelyn.
Dobré odpoledne, Doro.
-Jak se vede? -Dobře, dobře.
Evelyn, ani nevím, jestli jsem ti už říkala,
že můj syn Jonas
bude stát příští týden před Kongresem.
Ano, už jsi o tom mluvila. Několikrát.
A víš, proč bude stát před Kongresem?
-Ano. -Protože objevil lék na obrnu.
No ano, Doro.
-Můj Jonas objevil lék na obrnu. -Ano.
-Je tak chytrý. -Je to tak.
Jonasi!
Jonasi, pojď dolů říct Evelyn, jak jsi objevil lék na obrnu.
Na to teď nemám čas, mami.
Mám toho moc. Mám hromadu práce.
-Jistě. -Zdravím, Evelyn, jak se vede?
Jonasi, moc ráda tě zase vidím.
Taky vás rád vidím. Sluší vám to.
Děkuji, Jonasi.
-Pardon, mám toho teď moc. -Chápu.
Tak mě omluvte, ano? Díky.
Tak ať vám to jde.
Jonasi, řeš rakovinu.
Zabíjí lidi.
On to zvládne. Lék na rakovinu.
-Možná. -Možná rakovinu.
Víš ty co? Už když byl chlapeček,
věděla jsem, že je předurčen k něčemu velkému.
Dostal Malého chemika.
A samozřejmě založil požár.
Daniel mi to pořád předhazoval. Naštvalo ho to.
-Jo, je to psina. -Naštvalo.
Říkal: "Co z toho kluka bude?"
A já na to: "Danieli, počkej,
a jednoho dne na toho chlapce budeš moc pyšný."
Matka ví svoje.
A jestli mu letos nedají Nobelovu cenu,
zajedu do Švédska a zakroutím jim krkem.
-Vážně? -Zakroutím, až se udusí.
-Uškrtím je. -No tak, Doro.
Vážně to nech plavat.
Víš, že Jonas z té vakcíny nemá ani cent?
Nechtěl na ni mít patent.
-Chce jen sloužit lidstvu. -Je to moc hodný kluk.
Říkala jsem si, proč pořád žije tady.
Ale teď to chápu.
Máme hodné děti, je to požehnání.
Vážně.
-Jo, to já vím. -Je to požehnání.
Jak se má Timothy?
-Díky za optání, Doro. -Jistě.
Taky to neměl snadné. Má se moc dobře.
Dělá do obleků a kravat.
U Roberta Halla. Zrovna ho povýšili,
je to nejmladší ředitel v historii jejich firmy.
Co to?
Nejmladší ředitel v historii firmy!
Aha. Hej, Jonasi.
-Jonasi. -Jo, mami?
Timothy je ředitelem u Roberta Halla.
Může ti sehnat nový oblek do Kongresu.
To je úžasný nápad!
A Jonasi, je nejmladší ředitel v historii firmy.
-Cože? -Nejmladší ředitel
v historii firmy!
To je skvělé, úžasné.
Může ti sehnat nový oblek do Kongresu, Jonasi.
Mám obleky, mami. Spoustu.
Jonasi, kolikrát v životě jdeš před Kongres?
Nepotřebuju oblek. Ale je to moc milé.
-Díky, mami. -Od Roberta Halla.
-Upraví ti ho na míru. -Popřemýšlím o tom.
-Můžu o tom přemýšlet? -Přemýšlej o tom.
Ty o tom nebudeš přemýšlet.
-Budu o tom přemýšlet. -Ne, nebudeš.
-Znám tě. -Ježiši.
-Nebudeš o tom přemýšlet. -Má práci.
Oni neposlouchají matky.
Na oblíkání mu nezáleží. Jde mu jen o lidstvo.
On uzdravuje svět.
Můj Jonas. Jonasi!
-Jo, mami? -Ty uzdravuješ svět.
Snažím se, mami.
Vzešel jsi odsud, ze mě.
-Já to byla. -Jasně.
Vedeš si báječně...
Je to moc milý hoch, Doro.
A stejně tak tvůj Timothy.
Nevím, proč nikdy nebyli přátelé.
-Timothy byl sportovec. -Sportovec?
Chtěl být nadhazovač v Yankees,
ale rozhodl se pro jednodušší život.
Chce být u Roberta Halla.
Ano.
Pořád chodí s tou podsaditou holkou, s tou mieskeite?
Před pár týdny jsem ji viděla před domem.
Je to milá holka, Doro.
-Milá holka. -To je fajn.
A taky jsem četla,
že Albert Sabin chce podávat očkování na lžičce.
Plivu na Sabina.
Vůbec přede mnou to jméno neříkej.
Na lžičce.
Ten hoch tam nahoře byl každý den v laboratoři do dvou ráno,
sedm dní v týdnu!
Sabin je podvodník!
Je to šarlatán!
Jestli ještě řekneš to jméno, je mezi námi konec.
Konec, Evelyn.
Může jich přece být víc!
Ne, je jen jedna, a je jeho!
Tahle jedna!
Tahle vakcína bude zabíjet lidi.
Budou z ní mít infarkty.
Ale běž někam, Bobby. Ty sám zhebneš jako pes.
Prý se z ní chlapům scvrknou koule.
Prosím, už toho nech, ano? Vůbec nic o vědě nevíš.
-Vím toho víc než ty. -Nejsi doktor.
Mít to na povel, nedovolím tu vakcínu pro žádný dítě.
A totéž u spalniček.
-Mít to na povel? -Správně.
Bože pomáhej, až ti nějakej blbec,
pitomec dá něco na povel.
To bude temný den pro lidstvo, to ti řeknu.
Mami, mami, jen klid, klid. Nemusíš se s ním bavit.
On neví, co říká. Fakt nevíš, co říkáš, Bobby.
Jste tím svým očkováním posedlý.
Jo, máš pravdu, jsme cvoci, Bobby.
Jo, správně. Jsme cvoci.
Díky tobě budou všichni očkovaní.
Jako ve Třetí říši, Adolfe.
Adolfe? Říkáš mému chlapci Adolfe?
Jak myslíš tu Třetí říši?
Jak se opovažuješ srovnávat ho s tím monstrem?
Jonas zachraňuje život, Bobby.
Kdyby nemarnil svůj čas s vakcínami...
Prosím vás. Je tohle 437B 69. ulice?
To je 439. Asi hledáte vedlejší vchod.
A mimochodem, fluorid prý způsobuje zmatení pohlaví.
Ale jsem chytrý a denně piju nepasterizované mléko.
Pij mlíko rovnou od krávy. Ber ho z cecíku.
-Všichni to ví a... -A ví to všichni, Bobe?
A mimochodem, španělská chřipka?
Je to biozbraň,
akorát nemá napadat aškenázský Židy a Číňany.
A vláda nechce, abyste o tom věděli.
Jo, uřízl jsem velrybě hlavu motorovkou.
Ale dal jsem ji na zeď, takže ji využívám.
Hej, co to děláte? Nejsem cvok.
-Proč? -Zavřete ho.
Má v mozku červy!
A v kufru mrtvýho medvěda.
Toho medvěda chci sníst!
Je to magor!
Já toho medvěda sním.
Až s ním budete hotoví, můžete se vrátit pro ni.
Ten Jonas je vtipálek.
Vtipnější než všichni ti komici.
Henny Youngman a Milton Berle.
Mohl být komik, ale vybral si vědu.
Vybral si vědu, protože je Jonas.
Je to Jonas!
Můj Jonas!
České titulky Petr Miklica Iyuno 2026