"CHICAGO DAILY TRIBUNE" DEWEY NUGALĖJO TRUMANĄ
G-A-T-C
KONFIDENICALU, FTB ĮKALTIS 1, VOTERGEITAS
1972 m. birželio 17 d. įsilaužėliai pateko
į Demokratų nac. komiteto biurą
Votergeito komplekse Vašingtone.
Skandalas tapo žinomas "Votergeito" pavadinimu
ir galiausiai privertė atsistatydinti Niksoną.
VEIKIA "TAUTOS LABUI"
"Washington Post" reporteriai C. Woodwardas ir B. Bernsteinas
pranešė šią istoriją po savo atkaklaus tyrimo.
Bet jie nebūtų to padarę
be šaltinio, kurį vadino "Gili gerklė".
Šis šaltinis informaciją nutekino anonimiškai,
Vašingtono garaže.
Šis įvykis įamžintas filme "Visa prezidento kariauna".
Puikus filmas.
Bet sužinojom, kad Gili Gerklė turėjo pasakyt gerokai daugiau
nei Woodwardas su Bernsteinu parašė.
-Kur tu? -Įstrigęs.
Mes įstrigom su istorija.
Ir manėt, kad aš padėsiu?
Aš tavęs necituosiu.
Net kaip anoniminio šaltinio.
Liktum giliai šešėlyje. Gali pasitikėt manim.
Tęsk.
Ar gali pasakyt, ką žinai apie Votergeitą?
Girdėjau kelis dalykus.
Klausau.
Žinai "Fergusono investicijas"?
Penktam aukšte. Jie bankrutuoja.
Tėvas ir sūnus kovoja dėl įmonės.
Darosi bjauru.
O kuo tai susiję su įsilaužimu?
Minėjai pastatą.
Maniau, kalbi apie Votergeito pastatą.
Man pastatas nerūpi. Kalbu apie Votergeito skandalą.
Niksono perrinkimo kampaniją ir DNC pasiklausymą
Votergeito pastate.
Taip.
Girdėjau, G. Gordonas Lidis įsivėlęs. Papasakok apie jį.
Žinau, kad jo dukrai nuima kabes kitą savaitę.
Girdėjau, jai perka naują dviratį.
Ji turėjo kabes
ir gaus dviratį.
Tai kas?
Girdėjau, kad ji to dviračio net nenori.
Ji nori ponio.
Brangu.
-Taip, jie brangūs. -Nemanau, kad nupirks.
Sakai, juo lengva manipuliuot?
Ne. Sakau, kad jis nenori jai pirkti ponio.
Kuo tai susiję su Votergeitu?
Pasakyk man kažką, ką galiu panaudot.
Girdėjau, Haldemanai prastai laikosi.
Kodėl?
Jo žmonai Džoanai skauda nugarą.
-Aha. -Ji lankėsi pas masažo terapeutą...
Ir dabar jaučiasi kur kas geriau.
Pagauni mintį?
-Jis dulkina ją. -Ir ką?
Mačiau jį. Gal 160 cm ūgio.
-Sliekas. -Ir ką?
Džoana aukštesnė 10 cm. Blogiau nei amžiaus skirtumas.
Jei vyras vyresnis, nesvarbu. O jei moteris - jau įdomu.
Tai nesusiję su Votergeitu.
Man tai nerūpi. Maniau, tu žinai...
-Sakei, kad turi informacijos. -Aš jos suteikiau.
Tau ji neįdomi?
Man reikia informacijos
apie tai, kas nutiko Votergeite ir kaip tai susiję su Niksonu.
Pasakysiu tau daugiau apie G. Gordoną Lidį.
Gerai.
Baltieji rūmai...
nenori, kad žmonės sužinotų, ką reiškia "G".
-Ir ką reiškia? -Gordonas.
Baltieji rūmai nenori atskleist, kad jis yra Gordonas Gordonas Lidis?
Taip. Keistai skamba. O gal "Gasas".
Tu klausi, ar sakai?
-Džordžas, Garis... -Tai tu tik spėlioji?
Geris su "G".
Aš gaištu laiką.
-Pakaks. -Palauk.
-Vudvordai. -Ką?
-Tu man skolingas už stovėjimą. -Ne.
Daviau daug informacijos.
Nieko vertos.
Gerai, tau reiktų žinot kai ką.
Klausau.
Mieste yra toks vyrukas, vadina save vejos gydytoju.
-Bet jis ne gydytojas. -Taip, sodininkas.
Žmonės sako, kad tikras gydytojas. Bet taip nėra.
O tu manei, kad tikras?
Ir supykai sužinojęs, kad ne?
Jis plėšia 400 dol. už apsilankymą.
-O tavo pieva didelė? -Negaliu sakyt.
Kodėl pasikvietei mane čia?
-Sakei, kad turi informacijos. -Tai sudėliok detales.
Iš kur žinai, kad viskas susiję?
Sek paskui pinigus.
"Sekt paskui pinigus?"
Kokius pinigus? Nesuprantu, kas dedasi.
Kur Bernsteinas?
Nepyk, bet jis, panašu, įžvalgesnis už tave.
Nesąmonė. Duok man ką nors naudingo.
Kad būtų susiję su Baltaisiais rūmais.
Gerai, bet kalbėsiu neoficialiai.
Žinoma.
Yra gandas, kad Petę Nikson pričiupo vagiliaujančią
"Bendels" parduotuvėje.
Jos rankinėje rado batą.
Vieną batą. Pagalvok.
Galvoju. Vienas batas.
Ji pametė batą?
Ji paėmė batą.
Kam jai vienas batas? Juk vieno neavės.
Taip. Tu pasirengęs?
Nemanau.
Geraldas Fordas ėjo prašinėt saldainių su anūkais.
Kai jo nepažino, jis liepė vaikams grąžint saldainius.
Ką?
-Anūkai nebekalba su juo. -Ką tu čia paistai?
Man nerūpi tie saldainiai.
Nerūpi poniai, kabės ir romanai.
Man tai neįdomu. Tik gaištu laiką.
Ar žinai ką nors, ką galėčiau panaudot?
Kolsonas ėjo su šlepetėm į susirinkimą Baltuosiuose rūmuose.
Niksonui nerūpėjo, bet Haldemanas išpūtė tą reikalą.
Gerai, jau viskas.
Man jau reikia eit.
Džiovinu drabužius viešoje džiovyklėje
ir bijau, kad kažkas juos išėmė.
Gerai, sėkmės.
Ačiū už viską. Aš tikrai dėkingas.
Gal turi smulkių, jei reiktų vėl džiovint?
Tu nekaip atrodai.
Parsirasi namo? Turi kaip grįžt?
Atvažiavau autobusu.
Autobusu? Bet prašei pinigų už stovėjimą.
Bandei melžt mane?
-Pats spręsk. -Velniop viską.
Dėjau. Neskambinėk man. Viskas.
-Tegu Bernsteinas paskambina. -Neskambinėk jam.
Atstok nuo manęs.
Viešpatie!
Keistas vyrukas.
1903 m. liepos 15 d.
Henris Fordas gavo pirmą užsakymą "Model A" -
automobiliui, kurį gamino jo "Ford Motor Company"
Detroite, Mičigane.
Metų gale gamykla jau buvo surinkusi 1000 automobilių.
Taip prasidėjo automobilių revoliucija.
Fordas buvo ne tik išradėjas ir pramonininkas,
bet ir paklaikęs antisemitas.
HENRY FORDAS
Jam priklausė "The Dearborn Independent",
kur jis spausdino tokius straipsnius kaip "Tarptautinis žydas",
DIDŽIAUSIA PASAULIO BĖDA
Koks žmogus.
Netrukus mašinų atsirado visuose Amerikos keliuose.
Fordas buvo sėkmės viršūnėje.
Bet, kaip sakoma štetle,
likimas mėgsta įspirt tau į pasturgalį.
DETROITAS, 1903 M.
Taip?
Pone Fordai, atėjo Detroito visuomenės lyderiai.
-Įleisk, jaunasis Kliftonai. -Gerai.
Garbūs ponai, p. Fordas jus pavėžins.
Ponai...
-Vade Mahoni. -Labai malonu.
-Pone Hadsonai. -Henri.
O tu kas toks?
Aš rabinas Šmuelis Benas Janklovičius.
Ką tik išrinktas į miesto tarybą.
Sveikinu.
Kaip malonu būti šios istorinės progos dalimi.
Net šiurpstu. Kaip vadinate šitą?
Vadiname "automobiliu".
-Automobilis. -Įspūdinga.
-Čia "Modelis A". -Galim apžiūrėt?
Žinoma. Tik nelieskit. Apžiūrėt galit.
Įspūdingas daiktas.
Pone Fordai, jūs...
-Tai įspūdingas pasiekimas. -Tikrai įspūdingas.
-Koks grožis. -Nuo 0 iki 10 įsibėgėja per minutę.
Jis turi dviejų arklių galią.
Koks nuostabus laimėjimas, p. Fordai.
Ačiū.
Žinot, Krokuvoje
yra toks Haimis Fordbergas.
Gal jūsų giminė? Pakeitėt pavardę iš Fordbergo į Fordą?
-Sutrumpinot? -Pavardės netrumpinau.
-Man atrodo, trumpinot. -Nebuvo jokio Fordbergo.
-Sutrumpinot? -Ne, pone.
Na, važiuojam.
Žinoma.
Taip.
Deja, telpa tik du keleiviai ir aš.
Bet aš matau keturias sėdynes.
Bet yra svorio apribojimai.
Svorio apribojimai.
-Taip. -Įdomu.
Ką padarysi.
-Yra svorio apribojimai. -Ką padarysi.
Vadinasi, kažkas liks.
Taip. Turim pasirinkti...
Bet kaip nuspręsim, kurie du važiuos?
Pasakysiu kaip.
Rinksim sąžiningai amerikietiškai.
Galvoju skaičių tarp 0 ir 10.
Kas atspės arčiausiai, važiuos. Kas toliausiai - išeis.
-Sakyčiau, sąžininga. -Taip.
-Labai sąžininga. -Man tinka.
Pone Hadsonai, pradėkit.
-Penki. -Puiku. Vade.
Turiu tris vaikus. Tai man sėkmę neša trys.
Puiku. Ir jūs... Rabine?
Mane mušė septynis kartus, kad esu žydas.
Tai renkuosi septynis.
Man labai gaila, tas skaičius buvo keturi.
Jeigu jus būtų mušę keturis kartus, būtumėt mašinoje.
O dabar teks išeit.
-Užjaučiu. -Kaip galėjau nepataikyt?
Ačiū, kad atėjot.
-Taip, žinoma. -Taip.
Man nepasisekė.
-Taip. -Vade Mahoni.
Ponai, atleiskit, turim skubų policijos atvejį.
-Ne. -Ačiū, kad skyrėt laiko.
-Ne. Sugrįžkit. -Atsiprašau.
Panašu, kad likom dviese, p. Fordai.
Pone Fordai.
Gerai, lipkit.
Kas čia?
Pažiūrėkit!
Nusiraminkit.
Labas.
Nekalbėkit su jais. Jie eina.
-Nieko sau. -Ačiū.
Čia tai bent. Pirmąsyk matau tokį protingą gojų.
Kaip tu tapai toks protingas?
-Geri genai. -Kas čia?
-Mano parankinė. -Parankinė?
Skyrius pirštinėms, mėtiniams saldainiams
ir gal net svastikai?
Svastika - senas indų simbolis reiškiantis jėgą ir nieko daugiau.
Man atrodo, tu turi svastiką.
-Neturiu. -Jis turi svastiką!
Haimi!
-Šmueli! -Moiše, Faiveli!
-Stok. -Nestosiu.
-Ateikit. -Nesiartinkit.
-Ateikit.
Padėkit p. Fordui.
Jis sudaužė mašiną.
-O ne. -Henris Fordas sužeistas.
Pone Fordai.
Jau manėm, kad netekom jūsų.
Kas nutiko?
Jūsų savaeigis vežimas trenkėsi į medį.
Jus sviedė į langą. Patyrėt daug sužalojimų.
Netekot daug kraujo.
Nerimavom, kad neteksim jūsų.
Laimė, radom donorą netoliese
su jūsų kraujo grupe.
Jo kraujas dabar teka jūsų venomis.
Kas tas šventas žmogus?
Buvo micva.
Ne!
Mano kraujo broli.
Ne. Kaip tai galėjo nutikti?
Ir kodėl čia taip šalta?
Truputį vėsoka.
-Taip, vėsoka. -Vėsoka.
Noriu valgyt.
Reikia užkrimst, nes nusiplosiu.
-Mes nusiplosim. -Taip.
Slauge, atneškit sausą skrebutį.
Ne, noriu beigelio su tepamu sūriu.
Gal dar riebios silkės.
Taip, silkės, tik ne per sūrios.
Kodėl aš taip kalbu?
UŽ PENSILVANIJOS PREZIDENTĄ JAMESĄ BUCHANANĄ
1857 m. Jamesas Buchananas tapo 15-uoju tautos prezidentu.
Jis yra vienintelis prezidentas, taip ir nevedęs.
Tapęs prezidentu
jis turėjo spręsti krizę
tarp šiaurinių ir pietinių valstijų.
Pagrindinė bėda, aišku, buvo vergija.
Buchananas atsisakė tvirtai paremti kažkurią pusę,
o istorikai jo pasyvumą kaltina
kaip vieną iš pagr. Pilietinio karo priežasčių.
Bet jis nebuvo tas, kuris negali apsispręst.
Tiesiog jo dėmesys buvo kitur.
Net Sąjungos likimui pakibus ant plauko,
jam rūpėjo kitokios sąjungos.
Štai jie.
Nieko sau.
Nieko sau. Pažiūrėkit.
Puikiai padirbėjai, Apltonai. Nuostabu.
Kiek čia moterų.
Neįtikėtina.
-Ačiū, pone. -Viešpatėliau.
Turiu klausimą. Kada vakarienė?
Ne. Vakarienės nebus.
Bus nešiojami užkandžiai.
Henris Klėjus patarė.
Jis nenori sėdėt visą laiką prie ko nors,
todėl sugalvojo nešiot užkandžius.
Padavėjas vaikšto su padėklu, o mes valgom stovėdami.
Bet jau vakarienės metas.
Žmonės gali supykt, kad nėra vakarienės.
Ne, jiems patiks, nes nesėdėsim prie stalo
įstrigę prie žmogaus, su kuriuo tu nenori kalbėt.
Pone Prezidente, turiu vieną svarbų klausimą...
Palauk.
Stabdyk žirgus, Apltonai.
Gal ji norėtų pasikalbėt su 15-uoju prezidentu.
Pone Prezidente, atleiskit...
Nesuprantu. Kada bus vakarienė?
Sveiki, p. Prezidente.
-Pone Prezidente. -Labas vakaras.
Labas vakaras, p. Prezidente.
Kur ji? Kas jai nutiko?
Kaip jau sakėm, šįvakar čia lankosi Džefersonas Deivisas.
Taip.
Aštrėja kalbos apie atsiskyrimą.
Būtų gerai jei rastumėte laiko pakalbėt su juo.
-Taip. -Meldžiu, nepamirškit.
Tai svarbu.
Nepamiršit pakalbėt su Džefersonu Deivisu?
-Labas vakaras. -Pone Prezidente.
Žinot, kuo man patinka petnešos? Kai jas reikia užsidėt.
Nes iš pradžių jos kabo apačioje.
Tada darai taip.
Vieną ranką. Kitą ranką. Paskui štai tokį judesį.
-Taip. -Smagu.
Tada visą dieną vaikštai šitaip.
-Išdidžiai. -Sveiki.
-Kaip laikotės? -Pone Prezidente.
Sveiki.
Matot? Petnešos.
-Nuostabi žalia suknelė. -Ačiū.
-Taip. -Dėkoju.
Kas dar būna žalia?
Žolė žalia. Pinigai.
Dabar vardinsim viską, kas žalia?
Agurkėliai žali.
Vardinsit. Gerai.
Turi būt kažkas daugiau.
Aišku, kad yra. Bet pakanka.
Esate ragavusi persimono?
-Ne. -Įdomus vaisius.
Atrodo, lyg būtų pavadintas kažkieno garbei.
Gal buvo žmogus vardu Persimonas.
-Pasibaigė. Einu prie baro. -Džekas Persimonas.
O gal Edgaras. Edgaras Persimonas.
Stivenas Persimonas.
Ką tokia graži moteris kaip jūs
veikia tokiame pobūvyje be poros?
-Aš dirbu. -Ačiū.
Aš Džeimsas Bukenonas...
JAV Prezidentas.
Užkandukų?
Koks jūsų mėgstamiausias kauliukas?
-Kauliukas? -Vaisiaus.
-Mano - vyšnios. -Puiku.
Smagu išspjaut. Kramtai vyšnią...
O ką galvojat apie sėklas?
Nieko negalvoju.
Arbūzo sėklos labai slidžios.
Sunku surinkt.
Todėl sutraiškau ranka kaip musę.
Prilimpa prie delno. Tada suvalgau.
Man atrodo, valgyt sėklų nevalia.
Čia senų bobų prietarai.
Kalbant apie senas bobas...
Norėčiau, kad būtum mano sena boba.
-Nesupratau? -Negerai?
Einu dirbti.
Tikrai?
Neturiu pirmos damos,
bet jūs esat pirmoji dama, kurią pamačiau šįvakar.
Mes jau bendravom.
Taip.
Taip. Žalia.
-Taip. -Gerai. Kivis.
-Rudas ir žalias. -Viskas.
Dvejopas vaisius. Du yra...
Labas.
Mokėtum pasakyt pagal Morzės abėcėlę?
Taškas, taškas...
Brūkšnys, brūkšnys...
-Taškas... -Čia vėl aš.
Brūkšnys...
-Sveiki. -Labas, p. Prezidente.
Ar jums teko ragauti mango?
Labai skanu.
Sultinga. Reikia rankšluosčio valgant.
-Sultys varva veidu. -Nuostabu.
O kaulas didelis. Patinka dideli kaulai?
Jūs nepatikot jai.
Užmyniau ant pėdos anksčiau.
Netyčia. Bet ji pati kalta.
Spėju, ją kankina drebulys.
Kas?
Kas ją kankina?
Drebulys.
Nevaldo judesių. Nesuprantu, kaip išvis paeina.
Tu rimtai? Man ji atrodo sveika.
Kokia čia suknelės spalva?
-Rusva. -Rusva?
Nesugalvoju rusvų daiktų.
Gerai. Einu susirast pavalgyt.
Rusva bulvė.
Nesuprantu.
Bandau visaip. Kalbu apie vaisius.
Diskutavau apie vaisius, mangus, papajas.
Apie kauliukus ir sėklas.
-Kalbėjot apie kauliukus? -Taip.
Didelius, mažus. Persikų, slyvų.
Man labai įdomu. O joms, panašu, ne.
-Kauliukai jų nedomina. -Taip.
Mane tai nervina.
Gal kalbėkit ne apie vaisius?
Bandžiau. Klausiau vienos, kas jos dantistas.
Nes dantys buvo baisūs.
Kvailas klausimas. Jai buvo gėda.
Nereikėjo klausinėt. Bet man reikia dantisto.
Pone, gal jau laikas pasikalbėt su Džefersonu Deivisu?
Dėl to ir atėjau į politiką.
Susipažint su moterimis.
Pone, jūs turit išsaugoti Sąjungą.
Dabar svarbiausia kalbėti su Pietumis.
Svarbiausia?
-Taip, teisingai. -Ačiū.
Sugalvojau. Matai tą moterį su raudona suknele?
Ji mane varo iš proto.
Žinau, kaip sužavėt.
Eisiu pakalbėt su ja. Tada tu prieisi ir sakysi:
"Pone, turit pasirašyt dokumentą.
Ant kortos stovi Sąjungos likimas."
-Bet taip ir yra. -Pakartok.
Ant kortos stovi Sąjungos likimas.
-Puikiai. -Bet... Ne...
-Pone Prezidente. -Labas.
Labas.
Aš turiu šeštą jausmą.
Aš toks kaip mentalistas.
Galiu atspėti žmogaus vardą, nors nieko apie jį nežinau.
-Tikrai? -Galvokit savo vardą.
Galvokit. Rėkit jį galvoje.
-Rėkiat? -Taip.
Jau girdžiu...
Atsimerkit.
Džaneta.
-Ne Džaneta. -Gertrūda?
Nieko panašaus.
-Korina? -Jau arčiau.
Bet man...
-Klarisa. -Ne.
-Nemanau, kad turit tą talentą. -Pone Prezidente.
Jums reikia pasirašyt svarbų dokumentą.
Ant kortos stovi Sąjungos likimas.
Dabar, Apltonai? Aš kalbu su šia gražia dama, Traiman.
-Aš ne Traiman. -Malonu, panele Traiman.
Mano vardas ne toks. Tokio, beje, iš viso nėra.
Apie ką jis?
Mes kariausim su Italija.
Kodėl?
Dėl pomidorų.
Jie susiglemžė pomidorus.
-Nieko baisaus, panele Traiman. -Kartoju, aš ne Traiman.
Apltonai, tu nežinai, kas dedasi.
Tai kariausim dėl pomidorų?
Ir paprikų.
-O kas su paprikom? -Susiglemžė ir jas.
-Ar mums jų taip reikia? -Taip.
Pomidoras - ne daržovė.
-Tai vaisius. -Gerai.
Ir raudonas. Kas dar raudonas?
Neverskit kariauti dėl pomidorų.
-Nieko baisaus, panele Traiman. -Aš ne Traiman.
Buvo puiku.
Su kita
pirmiau sužinosim vardą, o aš ateisiu ir atspėsiu.
Ji išprotės.
Pone, reikalauju pasikalbėt su Džefersonu Deivisu.
Gerai, pakalbėsiu.
Jie tik vaikšto su padėklais.
-Nesuprantu. -Dalija užkandžius.
Ponai, atleiskit.
Pone Prezidente.
Senatoriau Deivisai, turiu minčių dėl Kanzaso,
kurios, manau, patiks visiems.
Jie visą laiką dalija užkandžius.
-Kada vakarienė? -Nebus.
Nebus vakarienės?
Jūs rimtai?
Taip, mes dalijam užkandžius.
Kaip...
Sakau, kažkokie nesąmoningi padėklai.
Užmyniau jai ant pėdos. Man atrodo, jai kažkas negerai.
Man nusišikt, kad užmynei.
Noriu valgyt.
Suvalgiau sumuštinį, kurio užtektų nebent kūdikiui.
Valgiau krekerių su kažkokia nesąmone.
Ir turbūt kuilio pimpalą apvyniotą šonine.
Čia naujiena.
Vadinasi "nešiojami hors d'oeuvres".
Vaikštai ir valgai stovėdamas.
Ne. Tai ne vakarienė.
Čia užkandžiai prieš vakarienę. Jie neatstoja vakarienės.
Jei privalgysi, atstos.
-Jei privalgysiu... -Tada atstos.
Mėgstu salotas prie vakarienės.
-Ar jų bus? -Jos čia netinka.
Reikia valgyt su šakute. Stovint nepatogu.
Ar galiu paprašyt bent duonos su sviestu?
Mėgstu duoną su sviestu,
ypač jei duoną pašildai.
-Aišku. -Sviestas ištirpsta.
Užtepi sviestą ir jis įsigeria į duoną.
-Prilygsta orgazmui. -Tai kur ta duona su sviestu?
-Čia netinka. -Netinka.
Gal ir neprilygsta normaliai vakarienei.
Sutinku. Bet yra savų pranašumų.
Vakarieniaujant žmonės sėdi prie stalo.
Užsibūna per ilgai. O mums nepatinka taip.
Gal nepatinka Šiaurėje.
Pietuose mums patinka užsibūt. Mėgstam valgyti ilgai.
Juk tai proceso dalis.
Šiaurėj mes nemėgstam valgyt ilgai.
Norim pavalgyt, eit namo
šokt į pižamą pasiimt knygą ir pailsėt.
Nenorim sėdėt prie stalo pliurpdami nesąmones.
Juk tai šeima.
Su jais kalbėt noriu mažiausiai.
O aš noriu būt tarp pirmos ir antros eilės pusbrolių.
Nenoriu megzt ryšių su niekuo.
Noriu suvalgyt desertą ir eit namo.
Pasakysiu dar kai ką.
Neįsivaizduoju gyvenimo šalyje,
kur pusė visuomenės nemėgsta užsibūt prie stalo.
O aš negalėčiau gyventi šalyje, kuri užsibūna.
Pietų valstijos susitinka po trijų dienų.
-Gero vakaro. -Taip.
Eikit ir atsiskirkit.
Eisiu ir atsiskirsiu.
-Atsiskirkit. -Gal ir atsiskirsim.
-Kaip mes bijom. -Derėtų.
Pasitrauk nuo manęs!
Čia yra valgis. Vakarienė.
Nedrįsk vadinti vakariene, nes aiškiai taip nėra.
Čia vakarienė!
Čia nesąmonė!
Kaip nemandagu.
PO TRIJŲ DIENŲ 11 VALSTIJŲ ATSISKYRĖ NUO SĄJUNGOS
XIX pab. ir XX a. pr.
poliomielitas buvo viena baisiausių ligų pasaulyje.
Protrūkiai pražudė tūkstančius, o luošino dar daugiau,
tarp jų ir Prezidentą Frankliną D. Rooseveltą.
Bet 6-o deš. pr.
JAV gydytojas Jonas Salkas sukūrė pirmą sėkmingą polio vakciną.
Ji viską pakeitė.
Kiek vėliau dr. Albertas Sabinas sukūrė geriamą vakciną,
kurią buvo pigiau gamint ir lengviau vartot.
1979 m. poliomielitas JAV buvo išnaikintas
dėl visuotinio skiepijimo.
Pakartosiu:
dėl visuotinio skiepijimo.
Savo inovatorišku darbu
Jonas Salkas išgelbėjo daugybę gyvybių visame pasaulyje,
dėl ko labai didžiavosi jo motina.
Labai didžiavosi.
1955 M. KVINSAS, NIUJORKAS
Labas, Evelina.
Labas, Dora. Kaip laikaisi?
Neblogai.
Evelina, nežinau, ar minėjau...
-Prasideda. -Mano sūnus Jonas
kitą savaitę kalbės Kongrese.
Taip, minėjai. Kelis kartus.
Ar žinai, kodėl jis kalbės Kongrese?
Taip.
Nes atrado vaistą nuo poliomielito.
Taip, Dora.
Mano Jonas atrado vaistus nuo poliomielito.
-Taip. -Jis genialus.
-Labai šaunu. -Jonai!
Ateik ir papasakok Evelinai, kaip atradai vaistus nuo poliomielito.
Neturiu laiko, mama. Aš dirbu.
-Turiu daug darbo. -Žinoma.
Labas, Evelina. Kaip tu?
-Malonu matyt. -Man irgi.
-Gražiai atrodai. -Ačiū.
Turiu daug darbo.
-Suprantu. -Atleisk. Ačiū.
Dirbk ir toliau.
Jonai, išgydyk vėžį. Jis žudo žmones.
Jam pavyks. Jis ras vaistus nuo vėžio.
-Gal. -Gal ir nuo vėžio.
-Žinai, ką? -Ką?
Nuo pat jo mažens žinojau...
-Tikrai? -Kad jo laukia dideli dalykai.
Padovanojom chemijos rinkinį.
Jis, aišku, sukėlė gaisrą.
Danielius man išūžė galvą.
-Baisiai įsiuto. -Juokinga.
Sakė "nežinau, ką reiks su juo daryt".
-Na, taip. -O aš sakiau: "Danieliau, palauk.
Kada nors tu juo didžiuosies."
Motina žino.
Jeigu jam neduos Nobelio premijos šiemet,
nuvyksiu į Švediją ir nusuksiu jiems sprandą.
-Tikrai? -Taip, pasmaugsiu visus.
Pasmaugsiu.
Gerai, Dora. Nusiramink.
Žinojai, kad Jonas iš tos vakcinos neuždirbo nė cento?
Neužpatentavo. Jis nori tarnauti žmonijai.
Jis geras vaikas.
Man buvo keista, kad jis dar gyvena čia,
bet dabar suprantu.
Mūsų vaikai labai geri.
-Tikra laimė. -Taip.
-Tikrai laimė.
-Kaip laikosi Timotis? -Ačiū, kad paklausei, Dora.
-Žinoma. -Žinau, kad nebuvo lengva.
Puikiai. Jis...
-Dirba su tais kostiumuotais? -Robert Hole.
Jį ką tik paaukštino.
Tapo jauniausiu vadovu įmonės istorijoje.
-Kuo? -Jauniausiu vadovu
įmonės istorijoje.
-Jonai! -Ką, mama?
Timotis yra vadovas Robert Hole.
-Jis gautų tau kostiumą Kongresui. -Puiki mintis.
Ar ne?
Jonai, jis jauniausias vadovas įmonės istorijoje.
-Kas? -Jauniausias vadovas
įmonės istorijoje.
Nuostabu.
Paprašyk jo naujo kostiumo Kongresui.
Aš turiu daug kostiumų, mama.
Kiek kartų kalbėsi Kongrese?
Man nereikia kostiumo. Bet labai malonu. Ačiū, mama.
-Iš Robert Holo. -Pasiūtų specialiai.
Pagalvosiu. Ar galiu?
Pagalvosi. Nieko tu negalvosi.
-Pagalvosiu. -Negalvosi. Žinau.
-Viešpatie. -Negalvosi...
Jis užsiėmęs. Jie neklauso motinų.
Jam nerūpi drabužiai. Jam rūpi tik žmonija.
-Taip. -Mano sūnelis gydo pasaulį.
Mano Jonas. Jonai!
Kas, mama?
-Tu gydai pasaulį. -Stengiuos, mama.
Tu atėjai iš čia. Iš manęs.
-Aš tai padariau. -Gerai.
Tau sekasi puikiai.
Jis mielas vaikis, Dora.
Tavo Timotis irgi.
Kodėl jie netapo draugais?
-Timotis buvo sportiškas. -Sportiškas?
Ruošėsi tapti Yankees metiku,
bet pasirinko paprastesnį gyvenimą.
-Jis nori būti Robert Hole. -Taip.
Jis dar susitikinėja su ta apkūnia mergina?
Su ta baisuokle, kur mačiau prie namo prieš kelias savaites?
Ji miela mergaitė, Dora.
-Miela mergaitė. -Smagu.
Skaičiau, kad Albertas Seibinas sukūrė geriamą vakciną nuo polio.
Man nusispjaut į tą Seibiną. Neminėk jo vardo.
Geriama vakcina.
Tas berniukas buvo laboratorijoje
iki antros nakties be laisvų dienų.
O tas Seibinas - apsimetėlis.
-Šarlatanas. -Gerai.
Jei dar jį paminėsi, tau bus viso gero.
Viso gero, Evelina.
Gali būti keli tokie.
Ne, yra tik vienas. Jis.
Jis vienintelis.
Ta vakcina pražudys žmones.
Sukels infarktą.
Dvėsk, Bobi. Kaip šuo.
Girdėjau, nuo jos susitraukiau kiaušai.
Nejuokink.
Ką tu išmanai apie mokslą?
-Daugiau negu tu. -Tu ne gydytojas.
Jei aš vadovaučiau, neleisčiau skiepyt vaikų.
Nuo tymų irgi.
-Jei tu vadovautum? -Taip.
Neduok Dieve, kad koks nors asilas leistų tau vadovaut.
Tai būtų juoda diena žmonijai.
Mama, nusiramink. Nekalbėk su juo.
Jis nežino... Tu nežinai, ką kalbi.
Jūs išprotėjot su savo vakcinom.
Taip, mes išprotėjom, Bobi.
-Nušokom nuo proto. -Mes išprotėjom.
Tavo dėka skiepytis turi visi.
-Kaip nacių Vokietijoje, Adolfai. -Adolfai?
-Ką? -Tu drįsti vadint mano vaiką Adolfu?
-Adolfas. -Nacių Vokietija?
Kaip drįsti lygint mano sūnų su tuo pabaisa?
-Jonas gelbsti gyvybes. -Sveiki.
Užuot gaišęs laiką su vakcinom...
Atleiskit, ar čia 69-oji g. 437B?
Čia 439. Jums turbūt reikia čia.
Fluoridas sukelia lytinį sumišimą.
Man užtenka proto gert nepasterizuotą pieną kasdien.
Pieną reikia gert iš karvės spenio.
-Visi tą žino. -Visi žino?
Beje, ispaniškas gripas yra biologinis ginklas.
Sukurtas taip, kad neužkrėstų aškenazių žydų ir kinų.
Vyriausybė nenori, kad tai žinotumėt.
-Taip, čia jis. -Taip, aš nupjoviau banginiui galvą
su grandininiu pjūklu.
Galvą pakabinau ant sienos, taigi, panaudojau.
-Ką darot? -Eime.
-Užrakinkit jį. -Ką jūs darot?
Jam smegenyse yra kirmėlių.
O bagažinėj vežiojasi nugaišusį lokį.
Aš jį valgysiu!
-Jis nesveikas. -Aš valgysiu tą lokį!
-Eime. -Kur?
Gal baigę su juo galit paimt ir ją?
Jonai... Jis pokštininkas.
Juokingesnis už tuos komikus.
-Ką? -Henį Jangmaną ir Miltoną Berlą.
Galėjo būti komikas, bet pasirinko mokslą.
Pasirinko mokslą, nes jis genijus.
Jis genijus.
Mano genijus.
Vertė: Ramunas Baksys