G-A-T-C
KONFIDENCIĀLI 1. PIELIKUMS - VOTERGEITA
1972. gada 17. jūnija naktī zagļi ielauzās
Demokrātiskās nacionālās Komitejas birojos
Votergeitā, biroju kompleksā Vašingtonā.
Skandāls kļuva pazīstams kā "Votergeita"
un noveda pie Niksona atkāpšanās no prezidenta amata.
RĪKOJAS "TAUTAS INTERESĒS"
"Washington Post" reportieri Vudvards un Bernstīns atklāja šo stāstu
ar savu neatlaidīgo izmeklēšanu.
Bet to nebūtu varējuši izdarīt
bez avota, kuru sauca par "Deep Throat",
kurš anonīmi nopludināja viņiem informāciju
Vašingtonas garāžā,
kā tas tika iemūžināts filmā "Visi prezidenta vīri".
Lieliska filma.
Mēs uzzinājām, ka "Deep Throat" ir daudz ko teikt
par Vudvardu un Bernstīnu.
-Kur tu esi? -Iestrēgu.
Stāsts ir iestrēdzis.
Un tu domāji, ka palīdzēšu.
Es tevi nekad necitēšu.
Pat ne kā anonīmu avotu.
Tu būtu dziļi fonā. Tu vari man uzticēties.
Droši.
Pastāstīsi, ko zini par Votergeitu?
Esmu šo to dzirdējis.
Klausos.
Zini "Ferguson Investment"?
Viņi ir piektajā stāvā. Bankrotē.
Tēvs un dēls cīnās par uzņēmumu.
Kļūst nepatīkami.
Un... Kā tas ir saistīts ar ielaušanos?
Tu pieminēji ēku.
Es domāju, ka runā par Votergeitas ēku.
Nē, man nerūp ēka. Es runāju par Votergeitas skandālu.
Niksona atkārtotas ievēlēšanas kampaņa un DNC noklausīšanās
Votergeitas ēkā.
Pareizi.
Dzirdēju, ka G. Gordons Lidijs ir iesaistīts. Pastāsti par Lidiju.
Zinu, ka viņa meitai nākamnedēļ noņems skavas
un viņai nopirks jaunu divriteni.
Viņai bija skavas,
tagad dabūs divriteni.
Un?
Dzirdēju, ka viņa pat negrib divriteni.
Viņa grib poniju.
Diezgan dārgs.
-Jā, tie ir dārgi. -Nedomāju, ka tas notiks.
Tu saki, ka ar viņu ir viegli manipulēt?
Nē, es saku, ka viņš negrib pirkt poniju,
Kāda tam saistība ar Votergeitu? Man nerūp Lidija meita.
Tev jāpasaka kaut kas, ko varu izmantot.
Dzirdēju, ka Haldemaniem nav labi.
Kāpēc?
Zini, ka viņa sievai Džoannai sāp mugura?
-Jā. -Viņai ir masieris
un viņai ir daudz labāk,
ja saproti, par ko runāju.
-Viņš ņemas ar viņu. -Un?
Esmu viņu redzējis. 162 cm garš.
-Sīkaļa. -Un?
Džoanna ir 10 cm garāka. Trakāk par vecuma starpību.
Protams, ja vīrietis ir vecāks, tas nekas, bet ja sieviete ir vecāka, tas ir kas.
Tam nav sakara ar Votergeitu.
Man nerūp šī informācija. Es domāju, ka tev...
-Tu teici, ka tev ir informācija. Es tikko pateicu.
Tas nav interesanti?
Man vajag kaut ko, kas atklās informāciju
par to, kas notika Votergeitā un kā tas ir saistīts ar Niksonu.
Pastāstīšu vēl kaut ko par G. Gordonu Lidiju.
Labi.
Baltais nams...
...negrib, ka kāds uzzina, ko nozīmē G.
-Ko tas nozīmē? -Gords.
Baltais nams negrib, ka cilvēki zina, ka viņš ir Gordons Gordons Lidijs?
Jā, neizklausās pareizi. Varbūt viņu sauc Gass.
Tu jautā vai saki?
-Džordžs, Gerijs... -Tu mini?
Gerijs ar G...
Zini, ko? Šī ir laika izniekošana.
-Man pietiek. -Pagaidi.
-Vudvard. -Kas?
-Tu esi parādā par stāvvietu. -Nē.
Es tev daudz ko izstāstīju.
Nederīga informācija.
Labi, tev jāzina dažas lietas.
Es klausos.
Pilsētā ir vīrietis, kurš sevi sauc par Mauriņu ārstu.
-Bet viņš nav ārsts. -Jā, viņš ir dārznieks.
Cilvēki domā, ka viņš ir īsts ārsts, bet tā nav.
Domāji, ka viņš ir ārsts,
uzzināji, ka nav un esi dusmīgs?
Prasa 400 dolārus par apmeklējumu.
-Cik liels ir tavs mauriņš? -Nevaru teikt.
Kāpēc tu mani te atvedi?
-Dzirdēju, ka tev ir informācija. -Saliec visu kopā.
Zini, kā tas viss ir saistīts?
Seko naudai.
"Seko naudai"?
Kādai naudai? Es nesaprotu, kas notiek.
Kur ir Bernstīns?
Viņš šķiet gudrāks par tevi.
Tas ir absurds. Pasaki kaut ko noderīgu.
Jebko par Balto namu.
Labi, bet tas ir slepeni.
Protams.
Baumo, ka Patu Niksoni pieķēra zogam
"Bendel's" lielveikalā.
Viņas somiņā atrada kurpi.
Vienu kurpi. Padomā.
Es par to domāju. Vienu kurpi.
Viņa pazaudēja kurpi?
Viņa nozaga kurpi.
Kāpēc paņēma vienu? Viņa nevar vilkt vienu.
Tieši tā. Esi gatavs?
Nē, diez vai.
Džeralds Fords devās pēc saldumiem ar mazbērniem.
Kad viņu neatpazina, lika bērniem atdot konfektes.
Kas...
-Viņa mazbērni nerunā ar viņu. -Par ko tu runā?
Man ir vienalga. Man nerūp saldumu vākšana.
Man nerūp poniji, zobu skavas, dēkas.
Man nekas no tā nerūp. Tā ir laika izniekošana.
Tev ir kaut kas noderīgs?
Čārlzs Kolsons vilka čības uz Baltā nama sanāksmi.
Niksonam bija vienalga, bet Haldemans sarīkoja lielu traci.
Labi, beidzam.
Man arī jādodas,
jo izmantoju publisko žāvētāju savām drēbēm
un baidos, ka kāds būs izņēmis manas drēbes.
-Labi, jā, lai veicas. -Tā kā...
Paldies par visu. Es to novērtēju.
Tev ir dažas monētas, ja nu tās jāliek atpakaļ?
Neizskatās, ka tev ir labi.
Tiksi mājās? Tev ir mašīna?
Braucu ar autobusu.
Ar autobusu? Tu prasīji naudu stāvvietai.
Tu gribēji izspiest naudu?
-Tas tev pašam jāsaprot. -Pie velna šo visu.
Ej ellē. Nezvani man. Man pietiek.
-Lai Bernstīns man piezvana. -Nezvani Bernstīnam.
Liec mani mierā.
Ak dievs!
Dīvainis.
1903. gada 15. jūlijā
Henrijs Fords pieņēma pirmo pasūtījumu "A" modelim,
kas ir "Ford Motor Company" ražots automobilis
Detroitā, Mičiganā.
Līdz gada beigām ražotnē saražoja 1000 automašīnas
un sākās automobiļi revolūcija.
Fords nebija tikai izgudrotājs un industriālists.
Viņš bija arī antisemīts.
HENRIJS FORDS
Viņam piederēja "Dearborn Independent"
un izmantoja to, lai publicētu rakstus, kā ""The International Jew".
PASAULĒ LIELĀKĀ PROBLĒMA
Kas par cilvēku.
Drīz uz katra ceļa Amerikā būs pa automašīnai.
Fords bija pasaules augšgalā.
Bet kā saka štetlā,
liktenis spēj tev iespert pat tučusu.
DETROITA, 1903. GADS
Jā?
Forda kungs, Detroitas sabiedriskie līderi ir klāt.
-Sūti viņus iekšā, Klifton. -Labi.
Kungi, lūdzu ļaujiet Forda kungam vest jūs izbraucienā.
...bizness un viņš...
Kungi...
-Priekšniek Mahonij. -Priecājos.
-Hadsona kungs. -Henrij.
Kas jūs esat?
Esmu rabīns Šmuels Bens-Janklovics.
Tikko ievēlēts pilsētas domē.
Apsveicu.
Priecājos būt daļa no tik vēsturiska notikuma.
Man skrien skudriņas. Kā to sauc?
Mēs to saucam par automobili.
-Automobilis. Jā. -Ļoti neparasti.
-Tas ir "A" modelis. -Varam apskatīt?
Protams. Neaiztieciet, bet tikai skatieties.
Tiešām izcili.
Forda kungs. Forda kungs, jūs esat...
-Lielisks sasniegums. -Ļoti iespaidīgi.
-Skaisti. -No nulles līdz 11 km/st. minūtes laikā.
Un tam ir divi zirgspēki.
Izcils sasniegums, Forda kungs.
Liels paldies.
Ziniet, Krakovā
dzīvo Haimijs Fordbergs.
Esat radinieki? No Fordberga par Fordu?
-Saīsinājāt? -Es nesaīsināju uzvārdu.
-Domāju, ka saīsinājāt. -Nav Fordberga.
-Saīsinājāt? -Nē, kungs.
Nu tad ejam.
Noteikti.
Jā. Jā.
Diemžēl tajā ir tikai divas pasažieru vietas un vieta man...
Bet es redzu četras sēdvietas.
Bet te ir svara ierobežojums.
Svara ierobežojums.
-Svara ierobežojums. -Interesanti.
Ko lai dara?
-Ir svara ierobežojums. -Ko jūs darīsiet?
Izskatās, ka kādam būs jāpaliek.
Jā. Jāizvēlas kāds, kurš...
Bet kā lai izlemjam, kuri divi?
Es pateikšu.
Mēs to darīsim godīgā amerikāņu stilā.
Es domāju par skaitli no nulles līdz 10.
Tas, kuram būs tuvāk, brauks. Bet kuram nebūs, paliks.
-Izklausās godīgi. -Ļoti godīgi.
-Tas ir godīgi. -Man patīk.
Hadsona kungs, vai sāksiet?
-Pieci. -Lieliski. Priekšniek?
Man ir trīs bērni. Laimīgais cipars ir trīs.
Izcili. Un jums, rabīn?
Mani septiņas reizes sita, jo esmu ebrejs,
tāpēc izvēlēšos septiņi.
Man žēl, bet skaitlis bija četri.
Ja jūs būtu sists četras reizes, varētu kāpt mašīnā,
nevis doties prom.
-Man žēl. -Kā es varēju to palaist garām?
Paldies, ka atnācāt.
-Jā, protams. -Jā.
Žēl gan, vai ne?
-Jā. -Priekšniek Mahonij.
Kungi, man žēl, bet mums ir problēma.
-Nē. -Paldies par atvēlēto laiku.
-Nē. Nāciet atpakaļ. -Nē, man žēl.
Izskatās, ka tagad esam tikai divi, Forda kungs.
Forda kungs.
Labi, kāpiet iekšā.
Kas tas?
Paskat!
Mieru, lūdzu.
Sveiki.
Nerunājiet ar viņiem. Viņi ir ceļā.
-Tas ir kas īpašs. -Paldies.
Tas ir kas tiešām īpašs. Neesmu redzējis tik gudru cilvēku.
Kā kļuvāt tik gudrs?
-Laikam labi gēni. -Kas mums te ir? Tas...
-Cimdu nodalījums. -Cimdu nodalījums.
Jums ir mazs nodalījums cimdiem, konfektēm
un varbūt svastikām?
Svastika ir sens indiāņu simbols spēkam un nekam citam.
Domāju, ka jums ir svastika.
-Man nav svastika. -Viņam ir svastika!
Haimij!
-Šmuel! -Moiše! Feivel!
-Apturi mašīnu. -Es neapstāšos.
-Nāciet. -Netuvojieties.
-Nāciet.
Palīdziet Forda kungam.
Viņš avarēja ar savu mašīnu.
-Ak nē. -Henrijs Fords ir savainojies.
Forda kungs?
Uz brīdi domājām, ka zaudējām jūs.
Kas notika?
Jūsu jaunā kariete ietriecās kokā.
Jūs iemeta logā un pamatīgi sagriezāties.
Zaudējāt daudz asiņu
un uztraucāmies, ka zaudēsim jūs.
Par laimi, tuvumā atradām ārstu
ar jūsu asins grupu.
Viņa asinis plūst jūsu vēnās.
Kas ir šis svētais cilvēks?
Tā ir micva!
Nē!
Mans asins brālis!
Nē! Kā tas varēja notikt?
Un kāpēc te ir tik vējains?
Te ir bišķīt vēss.
-Te ir bišķīt vēss. -Te ir bišķīt vēss.
Un es gribu ēst.
Man vajag ņammi, citādi ģībsim.
-Mēs ģībstam. -Jā, ģībstam.
Māsiņ, vai atnesīsiet sausiņu...
Sausiņu. Es gribu beigeli ar smēriņu.
Varbūt siļķi.
Jā, siļķi, bet ne pārāk sāļu...
Kāpēc es tā runāju?
PENSILVĀNIJAS PREIZDENTAM DŽEIMSAM BJUKANANAM
1857. gadā Džeimss Bjukanans kļuva par 15. prezidentu.
Viņš ir vienīgais prezidents, kurš neapprecējās.
Kad viņš ieņēma amatu,
viņš nonāca krīzes vidū
starp ziemeļu un dienvidu štatiem.
Problēma, protams, bija verdzība.
Bjukanans atteicās nostāties vienā vai otrā pusē
un vēsturnieki vaino viņa pasivitāti,
kas bija svarīgs faktors, kas noveda pie Pilsoņu kara.
Bet viņš nebija neizlēmīgs.
Viņam novērsa uzmanību.
Ņemot vērā apvienības likteni,
viņam prātā bija citas lietas.
Tur viņi ir.
Tas ir kas īpašs.
Tas ir kas īpašs. Paskat.
Lielisks darbs, Eplton. Tas ir fantastiski.
Nespēju noticēt, ka visas sievietes ir te.
Tas ir neticami.
-Paldies, kungs. -Svētā makrele.
Man ir viens jautājums. Cikos būs vakariņas?
Nē. Nebūs vakariņu.
-Padotas uzkodas. -Padotas uzkodas?
Aizņēmos ideju no Henrija Kleja.
Viņam nepatika sēdēt pie viena cilvēka,
tāpēc izdomāja uzkodu ideju.
Apkalpotāji staigā apkārt ar paplāti un ēd stāvot kājās.
Prezidenta kungs, vakariņas.
Cilvēki var sadusmoties, ja to nebūs.
Nē, viņiem patiks, jo viņi nesēž pie vakariņu galda
blakus tikai vienam cilvēkam, ar kuru negribi runāt.
Prezidenta kungs, man ir kas svarīgs...
Pagaidi.
Pagaidi, Eplton.
Varbūt viņa grib parunāt ar 16. prezidentu.
Prezidenta kungs, man žēl...
Es nesaprotu. Kad būs vakariņas?
Sveicināts, prezidenta kungs.
-Prezidenta kungs. -Labvakar.
-Labvakar, prezidenta kungs.
Kur viņa ir? Kas notika?
Kā runājām, Džefersons Deiviss šovakar ir ieradies.
Jā... Jā.
Runas par atdalīšanos pieaug.
Būtu lieliski, ja jūs varētu aprunāties.
-Jā. -Lūdzu, atcerieties to.
Tas ir svarīgi.
Jūs neaizmirsīsiet aprunāties ar Džefersonu Deivisu...
-Labvakar. -Prezidenta kungs.
Ziniet, kas man patīk bikšturos? To uzvilkšana.
Jo sākumā tie karājas. Te, lejā.
Un tad darāt tā...
Viena roka iekšā. Otra roka. Un viss. Tad jākustina plecs.
-Labi. Jā. -Jautri.
Tad visu dienu staigā šādi.
-Lepni. -Kā sokas?
-Kā iet? -Prezidenta kungs.
-Sveiki. -Sveiki.
Redzi? Jā. Bikšturi.
-Skaista zaļa kleita. -Paldies.
-Jā. -Paldies.
Kas vēl ir zaļš.
Zāle. Zāle ir zaļa. Nauda.
Sauksim zaļas lietas?
Marinēti gurķi arī.
Tiešām. Labi.
Jābūt vēl kam. Jābūt.
Domāju, ka ir vēl kas, bet būs labi.
Esi ēdusi hurmas?
-Nē. -Interesants auglis.
Izklausās, ka to nosauca par godu kādam,
kuru sauca Hurma, vai ne?
-Man beidzās. Aiziešu uz bāru. -Džeks Hurma. Vai ne?
Varbūt viņu sauca Edgars Hurma.
Stīvens Hurma.
Ko tik skaista, jauna sieviete
dara šādā pasākumā viena?
-Es strādāju. -Paldies.
Esmu Džeimss Bjukanans...
...ASV prezidents.
Kanapē?
Kurš ir tavs mīļākais kauliņš?
-Kauliņš? -Augļa kauliņš.
-Man patīk ķiršu. -Burvīgi.
Tos ir jautri izspļaut. Ķirsi var sakošļāt.
Kā ar sēklām? Ko domājat par sēklām?
Es neko par tām nedomāju.
Arbūza sēklas ir slidenas.
Man ir triks, kā tās pacelt.
Es tās saspiežu ar roku, it kā nogalinātu mušu.
Tās pielīp pie plaukstas. Un tad es tās apēdu.
Nedomāju, ka tās jānorij.
Tās ir tikai pasakas.
Runājot par pasakām,
es neiebilstu tevi padarīt par pasakainu sievu.
-Atvainojiet? -Nē?
Es atgriezīšos pie darba.
Tiešām? Tiešām?
Man nav pirmās lēdijas,
bet jūs esat pirmā lēdija, ko redzu šovakar.
Esam tikušies.
Jā.
Jā, jā, jā. Zaļš, zaļš.
-Jā. -Labi, kivi.
-Brūns un zaļš. -Pietiek.
Tas ir divu veidu auglis. Divu. Tas ir...
Sveiki.
Vai zināt, kā to pateikt Morzes kodā?
Punkts, punkts, punkts... Punkts.
Svītra, svītra.... svītra, svītra, svītra, svītra.
-Punkts, punkts, punkts... -Atkal es.
Svītra, svītra.... svītra, svītra, svītra, svītra.
-Sveika. -Sveiki, Prezidenta kungs.
Vai esat ēdusi mango?
Gards.
Ļoti sulīgs. Vajag dvieli, lai to ēstu.
-Tie pil uz sejas. -Fascinējoši.
Tam ir liels kauliņš. Jums patīk lieli kauliņi?
Jūs viņai nepatīkat.
Es iepriekš viņai uzkāpu uz kājas.
Pavisam nejauši. Lai gan tā bija viņas vaina.
Bet domāju, ka viņai ir trieka.
Kas?
Kas viņai ir?
Trieka. Viņai ir trieka.
Nekontrolē savas kustības. Nesaprotu, kā viņa staigā.
Nopietni? Izskatās normāla.
Kādā krāsā ir tā kleita?
-Sarkanbrūna. -Sarkanbrūna?
Nenāk prātā nekas sarkanbrūns.
Labi. Sameklēšu kaut ko, ko apēst.
Sarkanbrūns kartupelis!
Es nesaprotu.
Man nekas nesanāk. Es runāju par augļiem.
Runāju par augļiem, mango, papaijām.
Runāju par kauliņiem un sēklām...
-Jūs runājāt par kauliņiem? -Jā.
Lieliem, maziem kauliņiem. Persiku, plūmju.
Tas ir interesanti. Laikam viņām neinteresē.
-Viņas neinteresē kauliņi. -Nē.
Tas mani padara traku.
Varbūt runājiet par citām tēmām.
Darīju arī to. Vienai jautāju, kurš ir viņas zobārsts.
Briesmīgi zobi.
Tas bija dumjš jautājums. Viņai bija kauns.
Nevajadzēja viņai jautāt. Bet man vajag zobārstu.
Kungs, vai nevajadzētu runāt ar Džefersonu Deivisu?
Tāpēc iesaistījos politikā,
lai sastaptu sievietes.
Kungs, jums jāsaglabā apvienība.
Sarunas ar dienvidiem ir ļoti svarīgas.
Ļoti svarīgas?
-Jā, tieši tā. -Paldies.
Tas ir lieliski. Man ir ideja. Redzi sievieti sarkanā?
Viņa mani nomoka.
Klausies, kā pārsteigšu.
Es parunāšu ar viņu. Pienāc un pasaki:
"Kungs, jums jāparaksta dokuments."
"Apvienības liktenis karājas mata galā."
-Bet tā ir. -Pasaki to vēlreiz.
Apvienības liktenis karājas mata galā.
-Perfekti. -Bet... Nē...
-Prezidenta kungs. -Sveiki.
Sveiki.
Man ir sestā maņa.
Esmu mentālists.
Es varu uzminēt cilvēka vārdu, nezinot neko par viņu.
-Tiešām? -Domā par savu vārdu.
Domā. Kliedz to galvā.
-Tu kliedz? -Es kliedzu.
Labi, es jūtu...
Atver acis...
Dženeta.
-Nē, ne Dženeta. -Ģertrūde.
Nē, pat ne tuvu.
-Korīna? -Tuvāk.
Es tikai... Es...
-Klarisa. -Nē.
Nedomāju, ka tev ir talants. -Prezidenta kungs.
Jums jāparaksta svarīgs dokuments.
Apvienības liktenis karājas mata galā.
Tagad, Eplton? Es runāju ar šo skaisto sievieti Treimenu.
-Mani nesauc Treimena. -Priecājos iepazīties.
Mani tā nesauc. Tas pat nav vārds.
Par ko ir runa?
Mēs karosim ar Itāliju?
Kāpēc karosim ar Itāliju?
Tomātu problēmas.
Viņi uzkrāj tomātus.
-Tā nav problēma, Treimenas jaunkundz. -Mani nesauc Treimena.
Tu nezini, Eplton, kas notiek.
Mēs karosim tomātu dēļ?
Un paprikas.
-Kas notiek ar papriku? -Viņi uzkrāj arī papriku.
-Mums to ļoti vajag? -Jā.
Tomāti nav dārzeņi.
-Tie ir augļi. -Jā... Labi.
Un tie ir sarkani. Kas vēl ir sarkans?
Pagaidiet, lūdzu, nelieciet mums karot tomātu dēļ.
-Tas nav nekas, Treimenas jaunkundz. -Neesmu Treimena.
Labi, tas bija lieliski.
Nākamajai
uzzināsim vārdu pirms tam, tad pienākšu un uzminēšu.
Es viņu pārsteigšu.
Kungs, man jāuzstāj, lai jūs runājat ar Džefersonu Deivisu.
Labi, darīsim to. Es to darīšu. Ejam.
Viņi staigā apkārt ar paplātēm.
-Es nesaprotu. -Uzkodas.
Kungi, atvainojiet mani.
Prezidenta kungs.
Senator Deivis, man ir dažas idejas par Kanzasu,
kas iepriecinātu visus.
Viņi visu laiku pasniedz uzkodas.
-Kad būs vakariņas? -Jā, vakariņu nebūs.
Nebūs vakariņu... Ko?
Nopietni?
Jā. To sauc par "padotajām uzkodām".
Kā...
Par to es arī runāju. Tikai dumjas paplātes.
Es viņai uzkāpu uz kājas pirksta. Viņai kaut kas kait.
Man nerūp kāpšana uz viņas kājas pirksta.
Esmu izbadējies.
Es apēdu maizīti, kādu ēstu mazulis.
Ēdu krekerus ar kaut kādu murgu virsū.
Varu derēt, ka apēdu cūkas krāniņu, ietītu bekonā.
Tas ir kas jauns, skaidrs?
To sauc par "padotajām uzkodām".
Tās padod apkārt un ēd stāvus.
Nē. Uzkodas nav vakariņas.
Tās pasniedz pirms vakariņām. Nevis vakariņu vietā.
Ja apēd pietiekami, tad ir.
-Ja apēdu pietiekami... -Tad der.
Man patīk vakariņās ēst salātus.
-Būs salāti? -Te tos neēd.
Tos ēd ar dakšiņu. Stāvus to nevar izdarīt.
Vai vismaz pasniegsiet maizi un sviestu?
Garšo mazie un sviests
kā jau visiem, it īpaši, ja maize ir silta.
-Protams, silta maize. -Un sviests izkūst?
Uzliec sviestu un tas iekūst maizē?
-Ak dievs, tas ir kaifīgi. -Kur ir maize un sviests?
-Tas tā nedarbojas. -Tas nedarbojas.
Varbūt tā nav gluži kā maltīte.
Piekrītu, bet tam ir savi plusi.
Ja tās ir vakariņas, cilvēki sēž pie galda.
Viņi paliek pārāk ilgi. Mums tas nepatīk.
Varbūt ne ziemeļos.
Dienvidos mums patīk pakavēties. Mums patīk ilgāks maltītes noslēgums.
Tā ir daļa no procesa.
Ziemeļos mums nepatīk ilgāks maltītes noslēgums.
Mēs gribam paēst un doties mājās,
uzvilkt pidžamas, palasīt grāmatu un atpūsties.
Mēs negribam sēdēt pie galda, runāt par muļķībām...
Kā ģimene.
Pēdējie cilvēki, ar kuriem gribu runāt.
Ar tādiem cilvēkiem es gribu runāt. Brālēniem un māsīcām.
Es negribu runāt ne ar vienu.
Gribu apēst desertu un doties mājās.
Es tev pateikšu kaut ko citu.
Es nespēju iztēloties dzīvi valstī,
kur puse no ļaudīm nepasēž pēc maltītes.
Un es nespēju iztēloties dzīvi valstī, kur sēž.
Dienvidu štati tiksies pēc trim dienām.
-Labvakar. -Jā.
Ejiet un sadalieties.
Es iešu un sadalīšos.
-Sadalīsies. -Mēs varbūt sadalīsimies.
-Esam nobijušies. -Vajadzētu.
Prom no manis!
Jā. Šī ir maltīte. Vakariņas!
Neuzdrošinies teikt, ka tās ir vakariņas, ja tā nav.
Šīs ir vakariņas.
Tās ir muļķības!
Cik rupji.
PĒC TRIM DIENĀM 11 DIENVIDU ŠTATI PAMETA APVIENĪBU.
19. gs. beigās un 20. gs. sākumā
poliomielīts bija viena no baisākajām slimībām pasaulē,
kas nogalināja tūkstošus un sakropļoja vēl vairāk,
tajā skaitā prezidentu Franklinu D. Rūzveltu.
Bet 1950. gados
ASV ārsts Džonss Salks radīja pirmo poliomielīta vakcīnu.
Tas visu mainīja.
Turpmākajos gados doktors Alberts Sabins radīja orālu vakcīnu,
kas bija lētāka un vieglāk uzņemama.
Un 1979. gadā poliomielīts tika izskausts no ASV,
pateicoties plašai vakcinācijai.
Atkārtošu:
pateicoties plašai vakcinācijai.
Pateicoties viņa darbam,
Džonas Salks izglāba neskaitāmus cilvēkus visā pasaulē
un padarīja savu māti lepnu.
Ļoti lepnu.
1955. GADS KVĪNSA, ŅUJORKA
Sveika, Evelīna.
Labdien, Dora. Kā sokas?
Diezgan labi.
Evelīna, nezinu, vai esmu teikusi...
-Sākas. -...ka mans dēls Džonass
nākamnedēļ uzstāsies kongresa priekšā.
Jā, tu vairākas reizes pieminēji.
Un tu zini, kāpēc viņš uzstāsies Kongresa priekšā?
Jā.
Jo viņš atklāja zāles poliomielītam.
Jā, Dora.
Mans Džonass atklāja zāles poliomielītam.
-Jā. -Viņš ir izcils.
-Ļoti forši. -Džonas! Džonas!
Nāc un pasaki Evelīnai, kā tu atklāji zāles poliomielītam.
Man nav laika, mammu. Esmu aizņemts.
-Man ir daudz darba, labi? -Protams.
Sveika, Evelīna. Kā iet?
-Priecājos tevi redzēt. -Es arī.
-Labi izskaties. -Paldies.
Man ir daudz darba.
-Es saprotu. -Piedod. Paldies.
Tā turpini.
Džonas, strādā pie vēža. Tas nogalina cilvēkus.
Viņš to izdarīs. Atradīs zāles vēzim.
-Varbūt. -Varbūt vēzim.
-Zini, ko? -Jā?
Jau kopš bērnības...
-Tiešām? -...zināju, ka viņš paveiks dižas...
Iedevām viņam ķīmijas komplektu.
Un, protams, viņš sāka ugunskuru.
Daniels visu laiku to pieminēja.
-Viņš bija nikns. -Tas ir smieklīgi.
Teica: "Es nezinu, ko ar viņu darīšu."
-Jā. -Es teicu: "Daniel, pagaidi,"
"jo kādu dienu, viņš tevi padarīs lepnu."
Māte zina.
Un ja viņam šogad nepiešķirs Nobela prēmiju,
es braukšu uz Zviedriju un nožņaugšu viņus.
-Tiešām? -Līdz nāvei.
Es viņu nozagšu.
Labi, Dora. Nopietni, liecies mierā.
Zināji, ka Džonass neko nav nopelnījis no vakcīnas?
Viņš negribēja patentu. Grib tikai kalpot cilvēcei.
Ļoti labs dēls.
Prātoju, kāpēc joprojām dzīvo te,
bet tagad saprotu.
Mums ir jauki bērni.
-Svētība. -Jā.
-Jā, zinu. -Svētība.
-Kā sokas Timotijam? -Paldies, ka pajautāji, Dora.
-Protams. -Zinu, ka nebija viegli.
Viņš... Ļoti labi.
-Viņš strādā vadībā? -Robertholā.
Viņu tikko paaugstināja amatā
un viņš ir jaunākais menedžeris uzņēmuma vēsturē.
-Kas? -Jaunākais menedžeris
uzņēmuma vēsturē.
-Džonas! Džonas! -Jā, mammu?
Timotijs ir menedžeris Robertholā.
-Var sagādāt tev jaunu uzvalku. -Burvīga ideja.
Vai ne?
Džonas, viņš ir jaunākais menedžeris uzņēmuma vēsturē.
-Kas? -Jaunākais menedžeris
uzņēmuma vēsturē.
Burvīgi. Lieliski.
Lai sagādā tev jaunu uzvalku kongresam, Džonas.
Man ir uzvalki, mammu. Daudz.
Cik reizes stāsies kongresa priekšā?
Man nevajag uzvalku. Bet paldies. Paldies.
-Tas ir no Robertholas. -Uz vietas šūts.
Es padomāšu. Varu padomāt?
Tu padomāsi. Tu par to nedomāsi.
-Es padomāšu. -Nē. Es tevi pazīstu.
-Jēziņ. -Tu negrasies...
Viņš ir aizņemts. Negrib runāt ar māti.
Viņam nerūp drēbes. Tikai cilvēce.
-Jā. -Viņš dziedē pasauli.
Džonas. Džonas.
Jā, mammu?
-Tu dziedē pasauli. -Es cenšos, mammu.
Tu nāci no manis.
-Es to paveicu. -Labi.
Tev lieliski izdodas. Burvīgi.
Viņš ir jauks zēns, Dora.
Un arī tavs Timotijs.
Nez, kāpēc viņi nekļuva par draugiem.
-Timotijs bija sportisks. -Sportisks?
Viņš grasījās kļūt par "Yankees" metēju,
bet izlēma, ka vēlas vienkāršu dzīvi.
-Grib būt Robertholā. -Jā.
Viņš joprojām tiekas ar to apaļo meiteni...
To mieskeit, ko redzēju pirms pāris nedēļām redzēju?
Viņa ir jauka meitene, Dora.
-Jauka meitene. -Tas ir jauki.
Es tikko lasīju, ka Alberts Sabins izdomāja orālo vakcīnu.
Es uzspļauju Sabinam. Nepiemini viņa vārdu.
Orālā vakcīna.
Tas puika sēdēja laboratorijā
līdz diviem rītā katru dienu septiņas dienas nedēļā.
Sabins ir krāpnieks.
-Šarlatāns. -Labi.
Vēlreiz piemini viņa vārdu un ar tevi būs cauri,
Cauri, Evelīna.
Var būt vairāk par vienu.
Nē, ir tikai viena un tā ir viņa.
Tā ir īstā!
Tā vakcīna nogalinās cilvēkus.
Viņiem būs sirdstriekas.
Nomirsti, Bobij. Nomirsti kā suns.
Dzirdēju, ka dārgumi sačokurojas.
Beidz, labi?
Tu neko nezini par zinātni.
-Zinu vairāk par tevi. -Tu neesi ārsts.
Ja es būtu atbildīgais, pārliecinātos, ka bērnus nevakcinē.
Arī masaliņām.
-Ja tu būtu atbildīgs? -Tieši tā.
Ak dievs, palīdzi mums, ja kāds muļķis tevi padarīs par atbildīgo.
Tā būtu drūma diena cilvēcei.
Mammu, mammu, mieru. Tev nav jārunā ar viņu.
Viņš nezina... Tu nezini, par ko runā.
Jūs esat traki ar savu vakcīnu.
Taisnība. Mēs esam traki, Bobij.
-Esam nojūgušies. -Esam traki.
Pateicoties tev, visi vakcinēsies.
-Kā nacistu Vācija, Ādolf. -Ādolf?
-Ko? -Kā tu uzdrošinies viņu saukt tā?
-Ādolfs. -Nacistu Vācija?
Kā tu uzdrošinies salīdzināt manu dēlu ar to briesmoni?
-Džonass glābj dzīves. -Jā?
Tā vietā, lai izniekotu laiku vakcīnām...
Atvainojiet. 69. iela 437B?
Šī ir 439. Laikam meklējat blakus māju.
...fluorīds liek jaukt dzimumus.
Es dzeru neapstrādātu pienu katru dienu.
Pa taisno no govs. No pupa.
-Visi to zina. -Visi to tiešām zina?
Starp citu, Spāņu gripa ir bioloģiskais ierocis,
bet tā neskar Aškenazi ebrejus un ķīniešus.
Valdība negrib, ka to zini.
-Jā, tas ir viņš. -Jā, nogriezu valim gaļu
ar motorzāģi.
Bet galvu pieliku pie sienas, tāpēc liku lietā.
-Ko jūs darāt? -Nāciet.
-Saslēdziet viņu. -Ko jūs darāt?
Viņam galvā ir tārpi.
Un bagāžniekā ir miris lācis.
Es apēdīšu to lāci!
-Viņš ir slims! -Apēdīšu to lāci!
-Iesim pastaigāt. -Ko?
Varbūt, kad pabeigsiet, atnāciet pēc viņas.
Džonas, tu esi tik smieklīgs.
Viņš ir smieklīgāks par komiķiem.
-Ko? -Heniju Jangmanu un Miltonu Berlu.
Viņš varēja būt komiķis, bet izvēlējās zinātni.
Viņš izvēlējās zinātni, jo ir ģēnijs.
Viņš ir ģēnijs.
Viņš ir mans ģēnijs.
Tulkoja: Anete Vecvērdiņa-Ūdre Iyuno