VIAȚA, LARRY ȘI CĂUTAREA NEFERICIRII APROAPE O ISTORIE A AMERICII
În noaptea de 17 iunie 1972, au fost sparte birourile
Comitetului național democratic
din complexul Watergate, de la Washington DC.
Scandalul a devenit cunoscut ca Watergate și a dus la demisia președintelui Nixon.
Reporterii Washington Post Bob Woodward și Carl Bernstein
au publicat știrea în urma anchetei lor îndârjite.
Dar nu ar fi reușit fără sursa denumită "Deep Throat",
care le-a oferit informații sub anonimat, într-un garaj din DC,
așa cum a surprins pe peliculă filmul Toți oamenii președintelui.
Foarte bun film.
Am mai aflat că Deep Throat a spus mult mai multe
decât au implicat Woodward și Bernstein.
- Cum stați? - Ne-am blocat.
Investigația s-a împotmolit.
Și ați zis că vă ajut eu?
Nu-ți voi dezvălui implicarea. Nici măcar ca sursă anonimă.
O să te pierzi pe fundal. Poți avea încredere în mine.
Continuă...
Îmi poți spune ce știi despre Watergate?
Am auzit câte ceva.
Te ascult cu atenție.
Știi firma de investiții Ferguson? Sunt la etajul cinci și dau faliment.
Tatăl și fiul se ceartă pe companie.
Iese urât.
Și... ce legătură are cu spargerea?
Ai spus de clădire. Credeam că te referi la clădirea Watergate.
Nu, nu-mi pasă de clădire. Mă refer la scandalul Watergate.
Campania de realegere a lui Nixon și microfoanele din birourile democraților
din clădirea Watergate.
Corect.
Am auzit că e implicat G Gordon Liddy. Zi-mi de Liddy!
Știu că fiica lui își dă jos aparatul dentar săptămâna viitoare
și cică îi vor cumpăra o bicicletă nouă.
A purtat aparatul dentar și primește bicicleta.
Și?
Cică nici nu mai vrea bicicletă. Vrea un ponei.
E destul de scump.
- Da, sunt scumpi. - Nu cred că-l va primi.
Vrei să-mi spui că e ușor de manipulat?
Nu, vreau să-ți spun că nu vrea să-i cumpere un ponei.
Ce legătură are cu Watergate? Nu-mi pasă de fiica lui Liddy.
Dă-mi ceva ce pot folosi!
Cică nu le merge bine Haldemanilor.
Cum adică?
Știi că soția, Joanne, are dureri de spate?
- Da. - Se duce la un maseur...
Să zicem doar că se simte mult mai bine,
dacă înțelegi unde bat.
- I-o trage. - Și ce?
L-am văzut pe tip. Are 1,64 m.
- E o piticanie. - Și?
Joanne e cu vreo 10 cm mai înaltă. E mai rău ca diferența de vârstă.
Sigur, dacă e mai în vârstă bărbatul, ce mare lucru!
Dacă e mai în vârstă femeia... e altceva.
N-are de-a face cu Watergate. Nu-mi pasă de informațiile astea.
Credeam că ai... Mi-ai zis că ai informații.
Doar ce ți-am dat informații. Nu ți se par interesante?
Am nevoie de informații despre ce s-a întâmplat cu Watergate
și legătura cu președintele Nixon.
Îți mai zic ceva despre G Gordon Liddy.
Bine.
Casa Albă...
nu vrea să afle nimeni de la ce vine litera G.
- De la ce vine? - De la Gordon.
Casa Albă nu vrea să se afle că îl cheamă Gordon Gordon Liddy?
Nu sună bine. Poate îl cheamă Gus.
Mă întrebi sau îmi spui?
- George, Gary... - Acum faci presupuneri?
Gerry cu G...
- Știi ce? Îmi pierzi vremea. Gata. - Stai...
- Woodward! - Ce e?
- Îmi datorezi taxa de parcare. - Ba nu.
Ți-am dat multe informații.
Informații inutile.
Bine, uite ce ar trebui să afli...
Ascult.
E un tip care își spune "Doctorul Gazonului".
- Dar nu e doctor. - E grădinar.
Lumea îl crede doctor adevărat, dar nu e.
Tu ai crezut că e doctor, ai aflat că nu e și te-ai supărat?
Ia 400 de dolari pe invervenție!
- Cât de mare ai peluza? - Nu-ți pot spune asta.
De ce m-ai chemat aici?
- Am auzit că ai informații. - Asamblează puzzle-ul, Woodward!
Știi tu ce legătură au?
Ia urma banilor!
Să iau urma banilor?
Ce bani? Nu pricep ce se întâmplă.
Unde e Bernstein?
Pare mai isteț ca tine, dacă nu te supără observația mea.
Ce rahat! Dă-mi ceva util!
Orice are legătură cu Casa Albă.
Bine, dar e complet neoficial.
Desigur.
Se zvonește că Pat Nixon a fost prinsă furând din magazinul Bendel.
I-au găsit un pantof în geantă. Un singur pantof.
- Gândește-te la asta! - Mă gândesc. Un pantof.
- A pierdut un pantof? - A luat un pantof.
De ce să ia un pantof? Nu poate purta un pantof.
- Întocmai. Ești pregătit să auzi asta? - Nu cred că sunt.
Gerald Ford s-a dus la colindat cu nepoții săi.
Când n-a fost recunoscut, le-a zis copiilor să dea înapoi bomboanele.
Ce...?
- Nepoții nu vorbesc cu el. - La ce te referi?
Nu-mi pasă de colindatul ăsta!
Nu-mi pasă de ponei, de aparate dentare, de adultere!
Nu-mi pasă de nimic din astea! E o pierdere de timp.
Ai ceva ce pot folosi?
Charles Colson a purtat papuci la o ședință la Casa Albă.
Lui Nixon nu i-a păsat, dar Haldeman a făcut tămbălău.
Bun, cred că am terminat.
Și eu trebuie să plec,
fiindcă folosesc un uscător public pentru hainele mele
și mă tem că poate mi le-a scos cineva.
- Succes! - Așadar...
Mulțumesc pentru tot.
Ai niște monede, în caz că trebuie să le pun iar?
Nu arăți bine. Poți ajunge acasă? Vrei să te duc?
Am luat autobuzul.
Ai luat autobuzul? Doar ce ai cerut bani de parcare.
Încercai să mă faci de bani?
- Asta trebuie să deduci singur. - Dă-o dracului!
Dă-o dracului! Nu mă suna! Mi-a ajuns.
- Să mă sune Bernstein! - Nu-l suna pe Bernstein!
Lasă-mă-n pace!
Doamne!
Ciudat tip.
Pe 15 iulie 1903,
Henry Ford a avut prima comandă pentru modelul A,
un automobil făcut de compania lui, Ford Motor,
în Detroit, Michigan.
Până la finalul anului, fabrica a făcut 1.000 de mașini
și a pornit revoluția automobilelor.
Ford nu era doar inventator și industrialist.
Era și un antisemit înverșunat.
Deținea publicația The Dearborn Independent
și a folosit-o pentru a publica articole precum "Evreul internațional".
Ce om!
Curând, mașinile aveau să fie pe orice șosea din America.
Ford era pe culmi.
Dar, așa cum se spune în ștetl,
soarta are obiceiul ciudat de a îți da un șut în dos.
DETROIT, 1993
Da?
Dle Ford, au sosit liderii civici din Detroit.
- Invită-i, tinere Clifton! - Bine.
Stimați domni, permiteți-i dlui Ford să vă scoată la o plimbare.
...afacerile și...
Domnilor...
- Agent șef Mahoney! - Încântat.
- Dle Hudson. - Henry.
Tu cine ești?
Rabinul Șmuel Ben-Yanklovitz.
Recent ales consilier local.
Felicitări!
Ce plăcere să iau parte la o așa ocazie istorică!
Simt fiori. Cum se numește asta?
Îl numim "automobil".
- Automobil! - E extraordinar.
- E modelul A. - Ne putem uita?
Sigur. Nu-l atingeți, dar vă puteți uita.
Cu adevărat magnific.
Dle Ford, ați reușit...
- E o reușită fantastică. - Foarte impresionant.
- Frumos. - Atinge 11 km pe oră într-un minut.
Și are până la doi cai-putere.
Ce reușită magnifică, dle Ford!
Vă mulțumesc foarte mult.
În Cracovia există un Hymie Fordberg.
Sunteți rude? Te numeai Fordberg și ți-ai zis Ford?
- Ai prescurtat numele? - Nu l-am prescurtat.
- Cred că l-ai prescurtat. - Nu există Fordberg.
- L-ai prescurtat? - Nu, domnule.
Să mergem!
Clar!
Da!
Din păcate, încap doar doi pasageri pe lângă mine, deci..
Dar văd patru locuri.
Dar există o limită de greutate.
O limită de greutate.
- Da, o limită de greutate. - Interesant.
Ce să-i faci?
- E o limită de greutate, da. - Ce să-i faci?
- Se pare că cineva va rămâne pe dinafară. - Da, deci trebuie să alegem pe cineva...
- Dar cum decidem care? - Vă zic eu cum.
O vom rezolva americănește, corect și cinstit.
Mă gândesc la un număr între zero și zece.
Cine îl ghicește pe cel mai apropiat vine. Cine nu, pleacă.
- Mi se pare corect. - Foarte corect.
- E foarte corect. - Îmi place.
Dle Hudson, dai startul?
- Cinci. - Excelent! Agent șef?
Am trei copii. Trei e numărul meu norocos.
Excelent. Și tu, rabine?
Am fost bătut de șapte ori fiindcă sunt evreu, deci voi spune șapte.
Îmi pare rău! Era numărul patru.
Dacă ai fi fost bătut de patru ori, ai urca în mașină, în loc să pleci acum.
- Îmi pare tare rău. - Cum de am ratat?
- Îți mulțumesc că ai venit. - Cum să nu.
- Ghinionul meu, nu-i așa? - Da.
Agent șef Mahoney!
Domnilor, îmi cer scuze, avem o urgență la poliție.
- Nu... Vino înapoi! - Mulțumesc pentru timpul acordat.
- Vino! - Îmi pare rău.
Se pare că am rămas doar noi doi, dle Ford.
Dle Ford...
Bine. Urcați!
Ce e aia?
Ia te uită!
Liniștește-te, te rog!
Bună!
Nu vorbi cu ei. Își văd de drum.
- E ceva! - Mulțumesc.
Chiar e ceva. N-am mai văzut un goi așa deștept.
Cum de ai devenit așa deștept?
- Cred că am avut gene bune. - Ce avem aici?
- Torpedoul. - Torpedou.
Ai un mic compartiment pentru mănuși, bomboane mentolate
și poate o svastică?
Svastica e un simbol indian străvechi al puterii, nimic altceva.
Cred că ai o svastică.
- N-am o svastică. - Are o svastică!
Hymie!
- Șmuel! - Moișe! Feivel!
- Oprește mașina! - Nu opresc pentru ei.
- Veniți! Hai sus! - Nu vă apropiați!
Să-l ajute cineva pe dl Ford!
A făcut accident cu mașina.
- Nu! - Henry Ford e rănit.
Dle Ford?
Am crezut că te-am pierdut un moment.
Ce s-a întâmplat?
Ai intrat în copac cu trăsura fără cai.
Ai zburat printr-un geam și ai multe lacerații.
Ai pierdut mult sânge
și ne-am făcut griji că te pierdem.
Din fericire, am găsit în apropiere un donator cu grupa ta de sânge.
Prin venele tale curge acum sângele lui.
Și cine e acest sfânt?
Era un mițva!
Nu!
Fratele meu de sânge!
Nu! Cum a fost posibil așa ceva?
Și de ce e curent aici?
E un bisl de răcoare.
- Chiar e un bisl de răcoare! - E un bisl de răcoare.
Și am nevoie de mâncare.
Fără noș, fac ploț!
- Facem ploț! - Da, facem ploț!
Soră, îmi aduci niște pesmet?
Pesmet... Vreau un corn cu șmer.
Poate cu niște șmalț de hering.
Da, niște șmalț de hering, dar nu prea sărat...
De ce vorbesc așa?
PREȘEDINTELE JAMES BUCHANAN
În 1857, James Buchanan devine al 15-lea președinte al națiunii.
Rămâne și până în prezent singurul președinte necăsătorit.
Când a preluat funcția, s-a trezit în centrul unei crize care se agrava,
între statele din Nord și din Sud.
Desigur, problema era sclavia.
Dar Buchanan a refuzat să adopte o poziție fermă în această polemică,
iar istoricii dau vina pe pasivitatea lui,
considerată o cauză majoră care a dus la Războiul Civil.
Dar nu era un om indecis.
Ci era, să spunem... distrat.
Chiar dacă soarta Uniunii depindea de el,
mintea îi stătea la alte uniuni.
Iată-i!
E ceva.
E ceva. Ia te uită!
Bravo, Appleton! E fantastic.
Nu pot să cred că au venit atâtea femei.
E incredibil.
- Mulțumesc, domnule. - Sfinte Sisoe!
Am o întrebare. La ce oră e cina?
Nu e nicio cină.
- Se servesc antreuri. - Se servesc antreuri?
Henry Clay mi-a dat ideea.
Nu-i plăcea să fie blocat lângă cineva,
deci s-a gândit să se servească antreuri.
Ospătarul trece cu tava și mâncăm din picioare.
Dle președinte, e ora cinei.
Lumea se poate supăra dacă nu e nicio cină.
Ba o să le placă, căci nu vor sta la masă,
blocați lângă cineva cu care nu vor să discute.
Dle președinte, am ceva important...
O secundă!
Ai răbdare, Appleton!
Poate ea vrea să discute cu al 15-lea președinte.
Dle președinte, scuze...
Nu înțeleg. Când are loc cina?
Salutări, dle președinte!
- Dle președinte... - Bună seara!
- Bună seara, dle președinte!
Unde e? N-o văd. Unde s-a dus?
Cum am discutat, Jefferson Davis e aici în seara asta.
Da, da...
Se discută aprins de secesiune.
- Ar fi bine să găsiți timp să-i vorbiți. - Da...
Vă rog, rețineți! E important.
N-o să uitați să vorbiți cu Jefferson Davis?
- Bună seara! - Dle președinte...
Știi ce-mi place la bretele? Să le îmbrac.
Inițial, atârnă. Pe undeva pe aici, jos.
Apoi faci așa: bagi un braț, mai bagi un braț... Și așa.
- Miști așa din umeri. E tare. - Da.
Apoi umbli toată ziua așa.
- Da, impunător. - Cum merge?
- Ce faci? - Dle președinte...
- Bună! - Bună!
Vezi? De la bretele.
- Ce rochie verde frumoasă! - Mulțumesc.
Ce altceva mai e verde?
Iarba e verde. Banii.
Menționezi chestii verzi?
- Murăturile sunt verzi. - Asta faci. Bine...
Trebuie să fie mai multe.
Cred că sunt, dar nu e nevoie.
Ai mâncat vreodată persimmon?
- Nu. - E un fruct interesant.
Pare să fie numit după cineva.
De parcă a existat un tip pe nume Persimmon.
- Nu mai am, mă duc la bar. - Jack Persimmon...
Sau poate îl chema Edgar Persimmon.
Steven Persimmon!
Ce caută o tânără frumoasă ca tine neînsoțită la o astfel de serată?
Lucrez.
Sunt James Buchanan...
Președintele Statelor Unite.
Un aperitiv?
Care e sâmburele tău preferat?
- Sâmburele? - Sâmbure de fruct.
- Al meu e cel de cireașă. - Minunat.
E distractiv să-l scuipi. Mesteci cireașa...
Dar semințe? Ce părere ai de ele?
Nu am nicio părere despre semințe.
Semințele de pepene sunt tare alunecoase.
Am un truc ca să le strâng.
Le plesnesc cu palma, ca și cum omor o muscă.
Se lipesc imediat de palmă. Apoi le mănânc.
Nu cred că trebuie să înghiți semințele.
E o superstiție muierească.
Apropo de muieri,
nu mi-ar displăcea să te fac muierea mea.
- Poftim? - Nu e bine?
Mă întorc la treabă.
Zău așa? Zău așa?
Nu am o Primă Doamnă,
dar tu ești prima doamnă pe care o văd în seara asta.
Ne-am mai întâlnit.
Așa e!
Da, da... Verde, verde...
- Da. - Bun. Kiwi.
- E maro și verde. - Am încheiat discuția.
E un fruct în două feluri. Două...
Bună!
Știi cum se spune în codul Morse?
Punct, punct, punct, punct... Punct.
Linie, linie... Linie, linie, linie, linie.
- Punct, punct... - Tot eu sunt.
Linie, linie... Linie, linie, linie, linie.
- Bună! - Bună, dle președinte!
Ai mâncat vreodată mango?
E delicios.
Foarte suculent. Ai nevoie de prosop ca să mănânci unul.
- Ți se scurge pe față. - Fascinant.
Are un sâmbure mare. Îți place un sâmbure mare?
Tipa nu te place.
Am călcat-o mai devreme pe picior.
Accidental. A fost mai mult vina ei.
Dar cred că are pareză.
Cum?
Ce are?
Pareză. Are pareză.
Nu-și poate controla mișcările. Nu știu cum de merge.
Vorbești serios? Pare întreagă.
În fine... Ce culoare are rochia?
- Cafeniu. - Cafeniu?
- Nu-mi vine în minte nimic cafeniu. - Mă duc să găsesc niște mâncare.
Cartoful e cafeniu!
Pur și simplu... nu înțeleg.
Nu se leagă nimic. Am discutat de fructe. Despre mango, despre papaya...
Despre sâmburi și semințe.
- Ați vorbit de sâmburi? - Da.
Sâmburi mari, sâmburi mici. Sâmburi de piersică, de prună.
Mi se pare foarte interesanți. Se pare că nu și lor.
- N-au niciun sâmbure de interes. - Niciun sâmbure de interes.
Mă scot din minți.
Mai bine discutați ceva fără legătură cu fructele.
Am făcut și asta. Pe una am întrebat-o de dentist.
Avea dinți groaznici. A fost o întrebare tâmpită. S-a jenat.
Nu trebuia să întreb. Dar am nevoie de dentist.
Domnule, e un moment bun să vorbiți cu Jefferson Davis?
De asta am intrat în politică în primul rând:
să cunosc femei.
Domnule, trebuie să salvați Uniunea.
- E crucial să vorbiți cu Sudul. - Crucial?
- Așa e! - Mulțumesc.
E minunat. Am o idee. O vezi pe femeia în roșu?
Tipa mă dă gata. Uite cum o pot impresiona!
Mă duc să discut cu ea. Tu vii la mine și zici:
"Domnule, trebuie să semnați un act.
De asta depinde soarta Uniunii."
- Dar chiar așa e. - Mai spune-o!
De asta depinde soarta Uniunii.
- Perfect. - Dar... nu...
- Dle președinte... - Bună!
Bună!
Să știi că am un al șaselea simț.
Sunt ușor clarvăzător.
Pot ghici numele unei persoane fără să știu nimic despre ea.
- Serios? - Gândește-te la numele tău!
- Țipă-l în minte! Îl țipi? - Țip.
Bun, simt...
Deschide ochii!
Janet!
- Nu sunt Janet. - Gertrude?
Sincer, nu ești deloc aproape.
- Corrine? - Mai aproape.
Eu doar...
- Clarissa! - Nu.
- Nu cred că ai darul ăsta. - Dle președinte!
Aveți de semnat un act important.
De asta depinde soarta Uniunii.
Acum, Appleton? Discut cu această frumoasă doamnă. Treiman.
- Nu mă numesc Treiman. - Încântat, dnă Treiman.
Nu e numele meu. Nici măcar nu e un nume. De fapt...
Despre ce e vorba?
Păi... Vom intra în război cu Italia.
De ce intrăm în război cu Italia?
Din cauza roșiilor.
Fac stocuri de roșii.
- Nu e așa grav, dnă Treiman. - Repet, nu sunt Treiman.
Nu știi tu, Appleton, ce se întâmplă de fapt.
Chiar intrăm în război din cauza roșiilor?
- Și a ardeilor grași. - Ce e cu ardeii grași?
Fac și stocuri de ardei.
- Chiar ne trebuie așa tare? - Da.
Și roșiile nu sunt legume, ci fructe.
- Da... sigur. - Și sunt roșii. Ce mai e roșu?
Nu ne băga în război din cauza roșiilor, te rog!
- Nu e așa grav, dnă Treiman. - Nu sunt Treiman.
A fost minunat.
La următoarea,
îi aflăm numele dinainte, după care vin eu și-l ghicesc.
O să le dau pe spate.
Domnule, insist să discutați cu Jefferson Davis!
Bine, haide! O fac. Hai!
- Tot se plimbă cu tăvi. Nu pricep. - Antreuri.
Domnilor, dacă ne dați voie...
Dle președinte.
Senator Davis, am câteva idei despre Kansas
care cred că îi pot mulțumi pe toți.
N-au făcut decât să dea aperitive. Când are loc cina?
Nu e nicio cină.
Nicio cină? Cum? Vorbești serios?
Da, sunt antreuri.
Cum ar fi...
La asta mă refer. Sunt doar tăvi de tot râsul.
Am călcat-o pe deget. Are o problemă.
Mă doare-n fund că ai călcat-o pe deget! Sunt hămesit.
Am mâncat un sendviș făcut pentru un bebeluș.
Am mâncat biscuiți sărați cu rahaturi deasupra!
Sunt aproape convins că am mâncat penis de porc în bacon.
E ceva nou. Sunt antreuri.
Le servesc și mănânci din picioare.
Nu! Antreurile nu sunt o cină.
Se oferă înaintea cinei, nu înlocuiesc cina!
- Dacă mănânci destule, o înlocuiesc. - Dacă mănânc destule?
- Îmi place salata la cină. Se dă salată? - Nu merge aici.
Trebuie mâncată cu furculița, din picioare.
Măcar la pâine cu unt mă pot aștepta? Ca minimum?
Și mie îmi place pâinea cu unt, mai ales dacă încălzești pâinea.
- Normal că o încălzești. - Și se topește untul.
Pui untul deasupra și se topește în pâine.
- E orgasmic. - Da. Unde sunt pâinea și untul?
- Nu merg aici. - Deci nu merg.
Poate nu e chiar o masă.
Accept. Dar are avantaje.
Dacă e o cină, lumea zăbovește la masă. Stau prea mult. Nu ne place zăboveala.
Poate nu în Nord...
În Sud, ne place zăboveala. Chiar preferim lâncezeala de după masă.
Face parte din experiență.
În Nord, nu ne place lâncezeala de după masă.
Vrem să mâncăm și să plecăm acasă,
să ne schimbăm în pijamale, să luăm o carte și să ne relaxăm.
Nu vrem să stăm la masă, la taclale de tot rahatul...
- Suntem ca în familie! - Ei sunt ultimii cu care vreau să discut!
Vreau să fiu înconjurat de veri și veri de gradul doi!
Nu vreau să formez nicio legătură.
Vreau să termin desertul și să plec acasă.
Îți mai zic ceva: nu-mi închipui cum e să stai într-o țară
unde jumătate din populație nu lâncezește după masă.
Și eu nu-mi închipui cum e să stai într-o țară pe lâncezeală.
Statele din Sud se reunesc în trei zile. O seară bună!
Da, du-te să faci o secesiune!
Mă duc să fac o secesiune. S-ar putea să facem o secesiune.
- Nu mai pot de frică. - Ar trebui. Nu te apropia de mine!
Da, asta e o masă! Cina!
Nu avea tupeul să-mi zici că aia e cina, când evident că nu e!
E cina.
E rahat!
Ce nepoliticos!
PESTE TREI ZILE, 11 STATE DIN SUD S-AU SEPARAT DE UNIUNE
La final de secol XIX și debut de secol XX,
poliomielita era printre cele mai temute boli din lume.
Epidemiile ucideau regulat mii de oameni și schilodeau mult mai mulți,
inclusiv pe președintele Franklin D Roosevelt.
Dar, la începutul anilor 1950,
medicul american Jonas Salk a creat primul vaccin reușit împotriva poliomielitei.
A schimbat paradigma.
În următorii ani, dr Albert Sabin a creat un vaccin oral,
care era mai ieftin de produs și mai ușor de administrat.
Până în 1979, poliomielita a fost eradicată din SUA,
datorită vaccinării la scară largă.
Repet:
datorită vaccinării la scară largă.
Datorită muncii sale inovatoare,
Jonas Salk a salvat nenumărate vieți din întreaga lume
și și-a făcut mama foarte mândră.
Foarte, foarte mândră.
1955 QUEENS, NEW YORK
Bună, Evelyn!
- Bună ziua, Dora! Ce faci? - Foarte bine.
Evelyn, nu știu dacă ți-am pomenit...
- Iar începem. - ...că fiul meu, Jonas,
apare săptămâna viitoare în fața congresului.
- Ba mi-ai pomenit, de multiple ori. - Și știi de ce apare în fața Congresului?
Da.
- Că a descoperit leacul poliomielitei. - Așa a făcut, Dora.
Jonas al meu a descoperit leacul poliomielitei.
E strălucit.
- Foarte mișto. - Jonas! Jonas!
Coboară și zi-i lui Evelyn cum ai descoperit leacul poliomielitei.
N-am timp acum, mamă. Sunt cam ocupat.
- Am mult de muncă, da? - Normal.
Bună, Evelyn! Ce faci?
- Jonas, mă bucur să te văd. - Și mie îmi face plăcere.
- Arăți bine. - Mulțumesc.
Am mult de muncă.
- Înțeleg. - Îmi cer scuze.
Ține-o tot așa!
Jonas, ocupă-te de cancer! Omoară oamenii.
O să găsească leacul cancerului.
- Poate. - Poate pentru cancer.
Știi ceva? Am știut de când era mic...
- Chiar așa? - ...că va avea un destin măreț.
I-am luat un set de chimie.
Normal, a dat foc la ceva.
- Daniel mi-a împuiat capul. Era furios. - Ce amuzant!
A zis: "Nu știu ce mă fac cu băiatul ăsta!"
- Păi da... - I-am zis:
"Ai să vezi, Daniel, că, într-o zi, băiatul te va face tare mândru".
O mamă știe.
Dacă nu-i dau premiul Nobel anul ăsta,
mă duc în Suedia și le sucesc gâturile.
- Chiar așa? - Le sucesc gâturile până-i sugrum.
Îi sugrum.
Pe bune, Dora, las-o baltă!
Știi că Jonas n-a văzut un ban de pe urma vaccinului?
N-a scos patent pentru el. Vrea doar să se pună în slujba omenirii.
E un băiat tare bun.
Mă întrebam de ce mai stă aici, dar acum înțeleg.
Avem copii adorabili. Suntem binecuvântați.
- Așa e. Chiar suntem binecuvântați. - Știu.
- Ce face Timothy? - Mulțumesc de întrebare, Dora.
- Normal. - Știu că n-a fost ușor.
E foarte bine...
- E la ăia cu costume și cravate? - La Robert Hall.
Doar ce a fost promovat,
e cel mai tânăr manager din istoria companiei.
- Ce e? - Cel mai tânăr manager
din istoria companiei.
- Jonas! - Da, mamă?
Timothy e manager la Robert Hall.
- Îți poate lua costum nou pentru Congres. - Grozavă idee!
Nu-i așa?
Jonas, e cel mai tânăr manager din istoria companiei.
- Ce? - Cel mai tânăr manager
din istoria companiei!
E minunat. E fantastic.
Lasă-l să-ți ia costum nou pentru Congres, Jonas!
Am multe costume, mamă.
Jonas, de câte ori te prezinți în fața Congresului?
Nu-mi trebuie costum. Dar ești foarte drăguță. Mulțumesc.
- E de la Robert Hall. - Ți-l ajustează pe loc!
O să mă gândesc. Se poate?
O să te gândești... Ba n-o să te gândești.
- O să mă gândesc. - Ba nu! Te știu eu!
- Doamne... - N-o să te...
E ocupat. Nu vor să-și asculte mamele.
Nu-i pasă de haine. Îi pasă doar de omenire.
- Așa e. - Băiatul meu vindecă lumea!
Jonas al meu! Jonas!
Da, mamă?
- Vindeci lumea. - Mă străduiesc, mamă.
Ai ieșit de aici, din mine.
- Eu te-am făcut. - Bine.
Te descurci minunat.
E un băiat adorabil, Dora.
La fel și Timothy al tău.
Oare de ce nu s-au împrietenit?
- Timothy era sportiv. - Sportiv?
Urma să fie aruncător la Yankees, dar a decis că vrea o viață mai simplă.
- Vrea să fie la Robert Hall. - Da.
Mai iese cu fata aia corpolentă...?
Urâțica pe care am văzut-o acum câteva săptămâni în fața casei?
E o fată minunată, Dora.
- O fată minunată. - Ce frumos!
Am citit că Albert Sabin va scoate un vaccin oral contra poliomielitei?
Îl scuip pe Sabin! Nu-mi mai menționa numele lui!
Vaccin oral.
Băiatul ăla a stat într-un laborator
până la 02:00 dimineața, șapte zile pe săptămână.
Sabin ăla e un escroc.
- Un șarlatan. - Bine.
Dacă îmi mai pomenești numele lui, se duce de râpă relația noastră!
De râpă, Evelyn!
Pot fi mai mulți!
Nu, doar unul e, adică el!
El e!
Vaccinul ăla o să omoare oameni.
O să le provoace infarcturi.
Mori, Bobby! Ar trebui să mori ca un câine.
Am auzit că-ți usucă boașele.
Mai scutește-mă! Nu știi nimic despre știință.
- Știu mai multe ca tine. - Nu ești medic.
Dacă aș fi la conducere, m-aș asigura să nu fie vaccinat niciun copil.
E valabil și pentru pojar.
- Dacă ai fi tu la conducere? - Exact.
Doamne ferește să te pună vreodată la conducere vreun idiot, vreun tâmpit!
Ar fi o zi neagră pentru omenire, te asigur.
Mamă, calmează-te! Nu trebuie să vorbești cu el.
Nu știe... Nu știi ce spui.
Sunteți nebuni cu vaccinurile voastre.
Așa e, suntem nebuni, Bobby.
- Suntem demenți. - Suntem nebuni.
Din cauza ta, toată lumea trebuie să se vaccineze.
- E ca în Germania nazistă, Adolf! - Adolf?
- Poftim? - Cum îndrăznești să numești așa băiatul?
- Adolf! - Germania nazistă?
Cum îndrăznești să-mi compari fiul cu monstrul ăla?
- Jonas salvează vieți. - Salut!
În loc să pierzi timpul cu vaccinuri...
Scuze, aici e str 69, nr 437B?
Aici e 439. Cred că îl căutați pe vecinul.
...fluorura te face să confunzi genurile.
Sunt destul de isteț cât să beau zilnic lapte nepasteurizat.
Îl beau direct de la vacă. Direct de la țâță.
- Toți știu asta! - Chiar știu toți?
Apropo, gripa spaniolă e o armă biologică,
doar că e creată ca să nu afecteze evreii așkenazi și chinezii.
Guvernul nu vrea să aflați!
- Da, el e. - Da, am tăiat capul unui balene
cu fierăstrăul.
Dar l-am pus pe perete, deci l-am folosit.
- Ce faceți? Nu-s nebun. - Haide!
- Închideți-l! - Ce faceți?
Are viermi în creier.
Și are un urs mort în portbagaj.
O să mănânc ursul ăla!
E psihopat!
- Mănânc ursul ăla! - Hai la plimbare...
- Ce? - După ce terminați cu el,
poate veniți înapoi după ea.
Jonas... Ce amuzant e! Mai amuzant decât orice comedian.
- Ce? - Henny Youngman și Milton Berle.
Putea fi comedian, dar a ales știința.
A ales știința fiindcă e genial.
E genial.
Geniul meu!
Traducerea: Luciana Brad