ŽIVLJENJE, LARRY IN ISKANJE NESREČE Nekakšna zgodovina Amerike
DEWEY PREMAGAL TRUMANA
FBI - ZAUPNO DOKAZ 1 - WATERGATE
V noči na 17. junij 1972 so vlomilci vdrli v prostore
Demokratskega nacionalnega odbora
v kompleksu Watergate v Washingtonu.
Škandal je postal znan kot "Watergate"
in nazadnje pripeljal do Nixonovega odstopa z mesta predsednika.
Novinarja Washington Posta Carl Woodward in Bob Bernstein
sta zgodbo razkrila z vztrajno preiskavo.
Toda tega ne bi zmogla brez vira, ki sta ga imenovala Globoko grlo
in jima je anonimno predajal informacije v garažni hiši v Washingtonu,
kar je ovekovečil film Vsi predsednikovi možje.
Odličen film. Izvedeli smo tudi, da je Globoko grlo vedel veliko več,
kot sta razkrila Woodward in Bernstein.
Kje si? -Obtičal sem.
Zgodba je zastala.
In misliš, da lahko pomagam? -Nikoli te ne bom citiral.
Niti kot anonimen vir ne.
Ostal bi popolnoma v ozadju. Lahko mi zaupaš.
Nadaljuj. -Kaj mi lahko poveš o Watergatu?
Slišal sem par stvari.
Sama ušesa so me.
Poznaš Ferguson Investments? Iz petega nadstropja. V stečaj gredo.
Oče in sin se prepirata zaradi podjetja.
Grdo postaja. -Kako je to povezano z vlomom?
Omenil si stavbo. Nisi mislil stavbe Watergate?
Ne, stavba me ne zanima. Govorim o škandalu Watergate.
Nixonova predvolilna kampanja in prisluškovanje demokratom
v stavbi Watergate. -Tako je.
Menda je vpleten G. Gordon Liddy. Povej mi kaj Liddyju.
Njegovi hčerki bodo prihodnji teden sneli zobni aparat.
Slišal sem tudi, da ji bodo kupili novo kolo.
Nosila je zobni aparat, zato dobi kolo.
In?
Zdaj slišim, da sploh noče kolesa, ampak ponija.
Ti so pa dragi.
Ja, dragi so. -Mislim, da ne bo nič iz tega.
Mi hočeš povedati, da se da z njim manipulirati?
Ne. Hočem ti povedati, da ji noče kupiti ponija.
Kaj ima to z Watergatom? Liddyjeva hčerka me ne zanima.
Povej mi kaj uporabnega.
Slišal sem, da Haldemanovima sploh ne gre dobro.
Kako to? -Žena Joanne ima težave s hrbtom.
In? -Našla si je maserja.
Zdaj se počuti veliko bolje, če razumeš, kaj hočem povedati.
Dol se dajeta. -In kaj potem?
Videl sem tipa. Nima več kot meter šestdeset.
Drobižek je. -In?
Joanne ima deset centimetrov več. To je huje kot razlika v letih.
Če je moški starejši, prava reč, če je starejša ženska, je pa hudič.
To nima nič z Watergatom. Te stvari me ne zanimajo.
Rekel si, da imaš informacije. -Saj sem ti jih dal. Niso zanimive?
Potrebujem nekaj, kar bo razkrilo informacije o tem,
kaj se je zgodilo z Watergatom in kako je to povezano z Nixonom.
Še nekaj o G. Gordonu Liddyju. -Prav.
Bela hiša ...
Noče, da bi kdo vedel, kaj pomeni G.
In kaj pomeni? -Gordon.
Bela hiša noče, da bi ljudje vedeli, da mu je ime Gordon Gordon Liddy?
Ja, to res ni logično. Mogoče je pa Gus. -Me sprašuješ ali veš?
George, Gary ... -Zdaj samo ugibaš?
Gerry z G ... -Samo čas izgubljam.
Ne grem se več. -Čakaj.
Woodward. -Kaj je?
Dolžan si mi za parkirnino. -Ne, nisem.
Veliko informacij sem ti dal. -Neuporabnih.
Dobro. Nekaj je stvari, ki bi jih moral vedeti.
Poslušam.
V mestu je možakar, ki si pravi "travniški doktor".
Ampak v resnici ni doktor. -Ja, vrtnar je.
Ljudje mislijo, da je pravi doktor, ampak ni.
Si ti mislil, da je pravi zdravnik, in te zdaj jezi, ker ni?
Za obisk računa štiristo dolarjev. -Kako velik travnik imaš?
Tega ti ne morem povedati. -Zakaj sem moral priti?
Rekel si, da imaš informacije. -Poveži dejstva.
Ti veš, kako so povezana?
Pojdi po sledi denarja. -Denarja?
Kakšnega denarja? Ne razumem, kaj se dogaja.
Kje je Bernstein? Če smem pripomniti, se mi zdi malo bistrejši od tebe.
To je navadno sranje. Daj mi kaj uporabnega.
Da je povezano z Belo hišo.
Prav. Ampak to je popolnoma neuradno. -Se razume.
Menda so Pat Nixon zalotili, ko je kradla v veleblagovnici Bendel's.
V njeni torbici so našli čevelj. En sam čevelj. Si lahko misliš?
Razmišljam, ja. En čevelj. Je izgubila en čevelj?
En čevelj je ukradla. -Zakaj enega? Enega ne more nositi.
Točno tako. Si pripravljen? -Ne, mislim, da ne.
Gerald Ford je šel za maškare z vnuki po hišah po sladkarije.
Ker ga niso prepoznali, je otrokom rekel, naj vrnejo sladkarije.
Kaj ... -Vnuki ne govorijo več z njim.
Kaj pa govoriš? Briga me. Briga me za maškare in sladkarije.
Briga me za ponije, zobne aparate, afere.
Briga me za vse to. Samo čas izgubljam s tabo.
Imaš sploh kaj uporabnega?
Charles Colson je na sestanek v Belo hišo prišel v japonkah.
Nixona to ni motilo, Haldeman pa je zagnal vik in krik.
Dobro, opravila sva. -Tudi jaz moram iti,
ker uporabljam javni sušilni stroj za svoja oblačila
in se bojim, da je kdo vzel moja oblačila ven.
Ja, vso srečo s tem. Hvala za vse. Resnično.
Imaš kakšen četrtek, če jih bom moral dati nazaj v sušilca?
Nisi videti preveč dobro. Boš lahko prišel domov? Imaš prevoz?
Z avtobusom sem prišel. -Z avtobusom?
Prosil si za denar za parkirnino. Si me hotel nategniti?
To pa sam ugotovi. -Jebeš to!
Jebeš to! Ne kliči me več. Opravil sem s tem.
Naj me Bernstein pokliče. -Ne kliči Bernsteina.
Daj mi mir!
Bog!
Čudak.
15. julija 1903 je Henry Ford prejel prvo naročilo za model A,
avtomobil njegovega podjetja Ford Motor Company v Detroitu v Michiganu.
Do konca leta je tovarna izdelala tisoč avtomobilov
in avtomobilska revolucija se je začela.
Ford ni bil le izumitelj in industrialec. Bil je tudi goreč antisemit.
Bil je lastnik časopisa The Dearborn Independent
in v njem objavljal članke, kot je "Mednarodni Jud".
Kakšen model.
Kmalu so bili avtomobili na vseh cestah Amerike.
Ford je doživljal uspeh. Toda kot pravijo v štetlu,
usoda te zna prav pošteno brcniti v rit.
Ja?
Gospod Ford, mestni veljaki Detroita so tukaj.
Pošlji jih noter, Clifton. -Prav.
Spoštovani gospodje, dovolite, da vas gospod Ford popelje na vožnjo.
Gospodje ...
Načelnik Mahoney. -V čast mi je.
Gospod Hudson. -Henry.
Kdo pa ste vi? -Sem rabin Šmuel Ben-Janklovic.
Ravnokar sem bil izvoljen v mesni svet.
Čestitke. -Kakšna čast,
da sem del tako zgodovinskega dogodka.
Kar mravljinci me spreletavajo. Kako temu pravite?
Temu pravimo "avtomobil".
Avtomobil. Tako. -Zares izjemno.
To je model A. -Si ga lahko ogledamo?
Seveda. Samo ne dotikajte se ga, lahko pa si ga ogledate.
Resnično veličastno.
O, gospod Ford. Gospod Ford, to je pa ...
To je izjemen dosežek, g. Ford. -Zelo neverjeten.
Čudovito, res. -Od 0 do 11 km/h pospeši v eni minuti.
Poganja ga moč kar dveh konjev.
To je veličasten dosežek, g. Ford. -Najlepša hvala.
Veste, v Krakovu je neki Hyman Fordberg.
Sta morda v sorodu? Ste iz Fordberga prešli na Forda?
Ste skrajšali priimek? -Nisem ga skrajšal.
Mislim, da ste ga. -Nobenega Fordberga ni.
Ste ga skrajšali? -Ne, gospod.
No, pojdimo.
Vsekakor. -Ja, ja.
Na žalost sta poleg mene lahko samo dva potnika.
Vidim štiri sedeže.
Tu je še omejitev teže.
Omejitev teže? -Omejitev teže, ja.
Zanimivo. -Res je.
Kaj se more, če je omejitev teže? -Kaj se more, ja?
Nekdo bo moral ostati zunaj.
Ja, izbrati moramo nekoga ...
Kako se bomo določili, katera dva?
Jaz vam povem, kako. To bomo naredili pošteno, po ameriško.
Izbral bom število med nič in deset.
Kdor ji bo najbližje, se pelje. Kdor ne, ostane tukaj.
Zdi se mi pošteno. -Zelo pošteno.
Zelo pošteno. -Hvala.
G. Hudson, pa vi začnite.
Pet. -Odlično. Načelnik?
Imam tri otroke. Tri je zame srečna številka.
Odlično. In vi, rabin?
Sedemkrat so me pretepli zato, ker sem Jud, zato bom rekel sedem.
Zelo mi je žal. Zamislil sem si številko štiri.
Če bi vas pretepli štirikrat, bi se peljali, namesto da zdaj odidete.
Zelo mi je žal. -Kako sem lahko to zgrešil?
Hvala vam, da ste prišli. -Seveda, seveda. Škoda zame, kaj?
Ja. -Načelnik Mahoney.
Gospoda, žal mi je, nujen primer na policiji.
Ne. -Hvala, da ste si vzeli čas.
Ne. Pridite nazaj. -Žal mi je.
Zdaj sva pa samo dva, g. Ford.
G. Ford.
Dobro. Sedita noter.
Poglejte to! -Umirite se, prosim.
Pozdravljeni. Šalom!
Ne ogovarjajte jih. Svojo pot gredo.
To pa je nekaj posebnega. -Hvala.
Res je nekaj posebnega. Nisem še videl tako pametnega človeka.
Kako ste postali tako pametni?
Najbrž gre zasluga dobrim genom. -Kaj je pa to?
Predalček za rokavice. -Za rokavice?
Predalček za rokavice, bombončke in mogoče svastiko?
Svastika je star indijski simbol moči in nič drugega.
Mislim, da imate svastiko. -Nimam je!
Svastiko ima! Hymie!
Šmuel! -Moiše! Feivel!
Ustavite avto. -Zanje že ne.
Pridite. -Ne hodite blizu. Stran!
Pomagajte g. Fordu. Zaletel se je s svojim strojem.
O, ne! -Henry Ford je poškodovan.
G. Ford?
Za trenutek smo se bali, da smo vas izgubili.
Kaj se je zgodilo? -Vaša kočija brez konj je trčila v drevo.
Vrglo vas jo v okno in ste utrpeli številne raztrganine.
Izgubili ste veliko krvi. Bali smo se, da vas ne bomo rešili.
Na srečo smo v bližini našli darovalca, ki ima enako krvno skupino kot vi.
Njegova kri zdaj teče po vaših žilah.
In kdo je ta plemeniti človek?
To je bila micva.
Ne!
Brata po krvi sva!
Ne! Kako se je lahko to zgodilo? In zakaj je tako hladno tukaj?
Bissel mrzlo je. -Res je bissel mrzlo.
In kakšno hrano bi.
Noshiti moram, sicer bom plotzil.
Plotzila bova. -Ja, plotzila.
Sestra, lahko dobimo opečenec? -Kakšen opečenec.
Bagel bi z malo schmaera. -Mogoče slanika v schmaltzu.
Ja, slanika v schmaltzu, samo da ne bo preslan ...
Zakaj tako govorim?
JAMES BUCHANAN ZA PREDSEDNIKA
Leta 1857 je James Buchanan postal 15. predsednik države.
Bil je in je še vedno edini predsednik, ki se ni nikoli poročil.
Ko je prevzel položaj, se je znašel sredi krize med severnimi in južnimi državami.
Seveda je šlo za suženjstvo.
Buchanan ni hotel podpreti nobene strani v tem sporu,
zgodovinarji pa njegovo pasivnost krivijo,
da je pomembno prispevala k državljanski vojni.
Toda ni šlo za to, da bi bil neodločen.
Recimo temu, da je bil z mislimi drugje.
Čeprav je bila na kocki Unija,
je sam razmišljal o drugih unijah.
Tam sta.
To pa ni kar tako.
Ni kar tako. Poglejte to.
Odlično opravljeno, Appleton. Naravnost izjemno.
Ne morem verjeti, koliko žensk je tukaj.
Prav neverjetno.
Hvala, gospod. -Mati božja.
Samo eno vprašanje. Kdaj bo večerja?
Ne, ne. Večerje ne bo.
Krožijo s prigrizki. -Krožijo s prigrizki?
Ja, zamisel mi je dal Henry Clay. Ni hotel biti ves večer z nekom za mizo,
zato se je domislil prigrizkov, ki krožijo.
Natakar hodi okoli s pladnjem, mi pa jemo stoje.
Čas večerje je, gospod predsednik. Ljudje bodo jezni, če ne bo večerje.
Ne, všeč jim bo, ker ne bodo sedeli za mizo z nekom, s komer nočejo govoriti.
Gospod predsednik, imel bi ... -Samo trenutek.
Ustavi konje, Appleton.
Morebiti bi želela kakšno reči s 15. predsednikom.
Gospod predsednik, oprostite mi ... -Ne razumem. Kdaj bo večerja?
Pozdravljeni, gospod predsednik.
Gospod predsednik. -Dober večer.
Dober večer. -Dober večer, gospod predsednik.
Kje je? Ne vidim je. Kam je šla?
Kot veste, je med gosti Jefferson Davis. -Ja, vem.
Govorice o odcepitvi so vse glasnejše.
Prav bi bilo, če bi si vzeli čas in govorili z njim.
Ja. Ja. -Ne pozabite tega. Pomembno je.
Saj ne boste pozabili govoriti z Jeffersonom ...
Dober večer. -Gospod predsednik.
Veste, kaj mi je všeč pri naramnicah? To, ko si jih nataknem.
Najprej samo visijo. Spodaj so.
Potem pa takole. Ena roka noter. Druga roka. In tole. Ta gib z rameni.
Ja. -Zabavno je.
Potem lahko ves dan hodiš okoli takole. -Dostojanstveno, ja.
Pozdravljeni. Kako gre? -Gospod predsednik.
Pozdravljeni. Ste videli? Naramnice.
Čudovita zelena obleka. -Hvala.
Kaj je še zeleno?
Trava. Trava je zelena. Denar.
Bova samo naštevala zelene stvari?
Kumarice so zelene. -Očitno boste. Dobro.
Gotovo je še kakšna. Mora biti še kakšna. -Verjamem, ampak bo dovolj.
Ste že kdaj jedli persimon?
Ne. -Zanimiv sadež.
Zveni, kot bi dobil ime po nekem Persimonu.
Zmanjkalo mi je pijače. Ponjo grem. -Jack Persimon.
Mogoče je bil kakšen Edgar. Edgar Persimon.
Steven Persimon.
Kaj tako prikupna mladenka počne sama na zabavi brez spremljevalca?
Delam. -Sem James Buchanan,
predsednik Združenih držav. -Bi obložen kruhek?
Katera je vaša najljubša peška?
Peška? -Sadna peška.
Moja je češnjeva. -Čudovito.
Tako zabavno jih je izpljuniti. Požvečiš češnjo in ...
Kaj pa semena? Kaj menite o semenih?
Nimam mnenja o semenih.
Semena lubenice so spolzke majhne stvarce.
Imam poseben sistem za pobiranje. Stisnem jih z roko, kot bi umil muho.
Prilepijo se ti na dlan. Potem jih pa pojem.
Mislim, da semena ne bi smeli pojesti.
To so stare babje vraže.
Ko sva že pri babjih vražah.
Nič ne bi imel proti, če bi vas vzel za svojo babo.
Kako, prosim?
Vrnila se bom k delu.
Kaj res?
Veste, nimam prve dame.
Vi pa ste prva dama, ki jo nocoj vidim.
Srečala sva se že.
Saj res. Ja, ja. Tista zelena. Zelena, zelena.
Dobro. Kivi. Rjav in zelen. -Dovolj je.
Dve plati. Dvojno sadje ...
Zdravo. Znate to reči v Morsejevi abecedi?
Pika, pika, pika, pika. Pika.
Črtica, črtica. Črtica, črtica, črtica, črtica.
Pika, pika, pika ... -Spet jaz.
Črtica, črtica. Črtica, črtica, črtica, črtica.
Pozdravljeni. -Gospod predsednik.
Ste že kdaj jedli mango? Slasten je.
Zelo sočen. Ko ga jeste, potrebujete brisačko.
Po obrazu vam teče. -Prav osupljivo.
Ima veliko koščico. Imate radi velike koščice?
Niste ji pri srcu. -Prej sem jo pohodil.
Čisto po nesreči. Pravzaprav je ona kriva, moram reči.
Mislim, da ima paralizo.
Kaj? Kaj ima?
Paralizo. Paralizo ima.
Nima nadzora na gibalnimi funkcijami. Ne vem, kako sploh hodi.
Resnično? Videti je v redu. -Kakšne barve je ta obleka?
Rdečkasto rjava. -Rdečkasto rjava?
Ničesar takšne barve se ne spomnim. -Poiskat si grem nekaj za pod zob.
Rdečkasto rjav krompir!
Mislim, res ne razumem. Same košarice dobivam.
Govoril sem o sadju, mangih, papajah, peškah, semenih ...
O peškah ste govorili? -Ja, peškah. Velikih, majhnih,
breskovih, slivovih. Meni se zdijo zelo zanimive, pa očitno ni tako.
Peške jih ne zanimajo. -Res je. To me spravlja ob živce.
Mogoče raje načnite temo, ki ni povezana s sadjem.
Saj sem. Eno sem vprašal, kdo je njen zobozdravnik. Imela je obupne zobe.
Neumno vprašanje. Bilo ji je nerodno. Ne bi je smel tega vprašati.
Zobozdravnika pa res potrebujem. -Bi zdaj govorili z Jeffersonom Davisom?
Zato sem sploh šel v politiko. Da bi spoznaval ženske.
Gospod, ohraniti morate Unijo. Pogovori z Jugom so izjemno pomembni.
Izjemno pomembni? Ja, to je to. -Hvala.
Odlično. Nečesa sem se domislil. Vidiš žensko v rdečem?
Ob pamet me spravlja. Vem, kako jo bom očaral.
Šel bom do nje. Potem pa pristopi in reci:
"Gospod, podpisati morate ta dokument. Usoda Unije je na kocki."
Saj je res. -Ponovi to.
Usoda Unije je na kocki.
Odlično. -Ampak ...
Gospod predsednik. -Pozdravljeni.
Pozdravljeni. -Veste, imam šesti čut.
Nekakšen mentalist sem.
Lahko uganem človekovo ime, ne da bi kaj vedel o njem.
Kaj res? -Pomislite na svoje ime.
V glavi ga glasno zakričite. -Kričim, ja.
Dobro. Zaznavam ...
Odprite oči.
Janet.
Ne, ni Janet. -Gertrude?
Ne, niti blizu niste.
Corinne. -To je malo bliže, ampak ...
Clarissa. -Ne, mislim, da nimate daru za to.
Gospod predsednik, podpisati morate pomemben dokument.
Usoda Unije je na kocki.
Zdaj, Appleton? Pogovarjam se s to čudovito damo. Treiman.
Ni mi ime Treiman. -Me veseli, gdč. Treiman.
Ni mi tako ime. To sploh ni ime.
Za kaj pa gre? -Obeta se vojna z Italijo.
Zakaj bi šli v vojno z Italijo? -Zaradi paradižnika. Kopičijo ga.
Ni huda težava, gdč. Treiman. -Ponavljam, ni mi ime Treiman.
Saj ne veš, kaj se zares dogaja, Appleton.
Zaradi paradižnika bomo šli v vojno? -In paprike.
Kaj se dogaja s papriko? -Tudi papriko kopičijo.
To res tako nujno potrebujemo? -Ja, res.
Paradižnik sploh ni zelenjava, sadje je. -Ja, prav.
In rdeč je. Kaj je še rdeče?
Prosim, ne napovejte vojne zaradi paradižnika.
Saj ni nič takega, gdč. Treiman. -Nisem Treiman.
Tole je šlo odlično. Naslednjič ime poizveva vnaprej,
potem ga bom pa lahko uganil. Dol bodo padle.
Gospod, moram vztrajati, da govorite z Jeffersonom Davisom.
Naj bo, pa bom. Pojdiva.
Hodijo okoli s temi pladnji. Tega ne razumem.
Dovolita nama, gospoda. -Gospod predsednik.
Senator Davis, imam nekaj zamisli glede Kansasa,
za katere menim, da bodo vsem pogodu.
Ves čas ponujajo samo prigrizke.
Kdaj bo večerja? -Ne bo je.
Ne bo večerje? Mislite resno?
Ja. Okoli nosijo prigrizke. Tako kot ...
Saj to vam govorim. Samo te bedaste pladnje imajo.
Prej sem ji stopil na nogo. Nekaj je narobe z njo.
Dol mi visi, če ste ji stopili na nogo. Sestradan sem.
Dobil sem mini sendviček, ki bi ga še dojenček zmazal.
Jedel sem krekerje, namazane z nekim drekom.
In nekakšnega svinjskega tiča, ovitega v slanino.
To je zdaj novost. Streženi prigrizki.
Nosijo jih okoli in jeste stoje.
Ne! Prigrizki niso večerja.
To so uvod v večerjo, ne pa nadomestek večerje.
Če jih pojeste dovolj, jo lahko nadomestijo. Lahko, ja.
Ob večerji imam rad solato. Bo tudi solata?
Ne bi šlo. Solato ješ z vilicami, stoje pa tega ne moreš.
Bomo dobili vsaj kruh in maslo?
Tudi jaz imam rad kruh in maslo, sploh če je kruh topel.
Seveda mora biti topel. -In se maslo stopi.
Ko namažeš maslo, se topel kruh prepoji z njim.
Moj bog, prav orgazmično je. -Kje sta ta kruh in maslo?
Pri prigrizkih tega ni. -Tega ni.
Mogoče res ni kot večerja, priznam. Ima pa svoje prednosti.
Če je večerja, se ljudje potem zadržijo pri mizi.
Predolgo ostajajo tam. Ne maramo posedanja ob mizi.
Mogoče na Severu. Na Jugu radi še posedimo ob mizi.
Radi imamo počasen zaključek obroka. To spada zraven.
Na Severu pa ne maramo počasnega zaključka obroka.
Pojemo in gremo domov. Oblečemo pižamo, izberemo knjigo in uživamo.
Nočemo sedeti za mizo in brez veze nakladati.
Kot ena velika družina. Zadnji, s katerimi bi govoril, so sorodniki.
Jaz sem pa najraje v njihovi družbi. Z bratranci in mrzlimi bratranci.
Jaz nočem čvekati z nikomer. Pojedel bi sladico in šel domov.
Še nekaj. Ne predstavljam si, da bi živel v državi,
kjer polovica ljudi po obroku ne posedi.
Jaz pa si ne predstavljam, da bi živel v državi, kjer vsi posedajo.
Južne države se bodo sestale čez tri dni.
Lep večer vam želim. -Ja, pojdite in se odcepite.
Bom se odcepil, ja. Mogoče se bomo res odcepili.
Kako me je strah. -Kar naj vas bo. Stran s tem!
Ja. In ja, to je obrok. Večerja!
Ne govorite, da je večerja, ker niti približno ni večerja.
Večerja je! -Eno navadno sranje je.
Kako je neolikan.
Tri dni pozneje se je enajst južnih držav odcepilo od Unije.
Ob koncu 19. in v začetku 20. stoletja
je bila otroška paraliza ena najbolj strašnih bolezni na svetu.
Izbruhi so pobijali na tisoče ljudi in jih še veliko več trajno pohabili,
med njimi tudi predsednika Franklina D. Roosevelta.
Na začetku petdesetih let 20. stoletja
je ameriški zdravnik Jonas Salk razvil prvo učinkovito cepivo.
To je bil prelomni dosežek.
V letih, ki so sledila, je dr. Sabin razvil oralno cepivo,
ki je bilo cenejše za proizvodnjo in lažje za uporabo.
Z letom 1979 je bila otroška paraliza v Združenih državah izkoreninjena
po zaslugi množičnega cepljenja.
Naj ponovim.
Po zaslugi množičnega cepljenja.
S svojim pionirskim delom je Jonas Salk rešil nešteto življenj
in poskrbel, da je bila njegova mama zelo ponosna.
Zelo, zelo ponosna.
Pozdravljena, Evelyn.
Dober dan, Dora. Kako si?
Kar dobro.
Evelyn, ne vem, ali sem omenila ...
Ne že spet. -Da bo moj sin Jonas
prihodnji teden govoril pred kongresom.
Ja, to si že omenila. Večkrat.
Veš, zakaj bo govoril pred kongresom? -Ja.
Ker je odkril zdravilo za otroško paralizo.
Ja, vem, Dora. -Moj Jonas je odkril zdravilo.
Res je. -Tako je pameten.
Res odlično. -Jonas! Jonas!
Pridi dol in povej Evelyn, kako si odkril zdravilo za otroško paralizo.
Nimam časa, mama. Veliko dela imam. -Seveda.
Pozdravljena, Evelyn. Kako si? -Lepo te je videti, Jonas.
Enako. Dobro zgledaš. -Hvala.
Res imam veliko dela. -Saj razumem.
Se opravičujem. Hvala. -Lepo delaj naprej.
Poišči zdravilo za raka. Ogromno ljudi umre za njim.
Uspelo mu bo. Našel bo zdravilo za raka.
Mogoče. -Mogoče za raka. Veš, kaj?
Že odkar je bil deček, sem vedela ... -Res?
Da so mu usojene velike stvari. Kupili smo mu komplet za kemika.
Seveda je zanetil požar. Daniel mi je še dolgo očital.
Besen je bil. Rekel je: "Ne vem, kaj bom s tem fantom."
Ja, no. -Jaz pa sem rekla: "Samo počakaj,
ker bova nekega dne še zelo ponosna nanj."
Mama to ve.
Če letos ne dobi Nobelove nagrade,
bom šla na Švedsko in bom vsem tam zavila vrat.
Kaj res? -Stisnila jim bom vrat, da se zadušijo.
Je že dobro, Dora. Pusti to.
Veš, da Jonas s tem cepivom ni zaslužil niti centa?
Ni ga patentiral. Hotel je samo služiti človeštvu.
Res je dober fant. Spraševala sem se, zakaj še vedno živi tukaj,
zdaj pa razumem. -Čudovite otroke imava.
To je pravi blagoslov. -Res je.
Ja, vem. -Res je blagoslov.
Kako gre Timothyju? -Lepo, da vprašaš, Dora.
Seveda. -Vem, da ni bilo lahko.
Zelo dobro mu gre.
Še dela tam, kjer prodajajo obleke? -V Robert Hallu.
Ravno je napredoval. Najmlajši poslovodja v zgodovini podjetja je.
Kaj je? -Najmlajši poslovodja
v zgodovini podjetja.
Jonas! Jonas. -Ja, mama?
Timothy je poslovodja v Robert Hallu.
Lahko ti priskrbi obleko za v kongres. -Odlična zamisel.
Kajne? -Jonas je najmlajši poslovodja
v zgodovini podjetja. -Prosim?
Najmlajši poslovodja v zgodovini podjetja.
Čudovito. Res odlično.
Naj ti priskrbi novo obleko za v kongres. -Saj jo imam. Dovolj oblek imam.
Jonas! Kolikokrat greš v kongres?
Ne potrebujem obleke. Vseeno hvala, mama.
Iz trgovine Robert Hall. -Svojega krojača imajo.
Razmislil bom. Lahko razmislim? -Daj no. Nič ne boš razmislil.
Res bom razmislil. -Ne, ne boš. Vem, da ne boš.
Kristus. -Ne boš razmislil ...
Nima časa. Nočejo poslušati svojih mam.
Za oblačila mu sploh ni mar. Mar mu je samo za človeštvo.
Seveda. -Ozdravil bo svet, ta moj fant.
Moj Jonas. Jonas!
Ja, mama? -Ozdravil boš svet.
Trudim se po najboljših močeh. -Od tukaj si prišel, iz mene.
Jaz sem te rodila. -Dobro.
Tako čudovito ti gre. Čudovito.
Res je krasen fant, Dora.
Tako kot tvoj Timothy.
Čudno, da nista postala prijatelja.
Timothy je bil bolj za šport. -Za šport?
Lahko bi metal za Yankeese,
ampak se je odločil, da bo rajši živel preprosto življenje.
Delati hoče v Robert Hallu. -Ja.
Je še vedno s tisto močnejšo punco,
s tisto grdobo, ki sem jo videla pred nekaj tedni pri vas?
Prijetno dekle je, Dora. -Lepo.
Brala sem, da je Albert Sabin razvil oralno cepivo za otroško paralizo.
Samo pljunem na tega Sabina. Nikoli več ga ne omeni.
Oralno cepivo? Fant tam zgoraj je bil v laboratoriju
vsak dan dveh zjutraj, sedem dni na teden.
Ta Sabin je slepar, mazač. -Že dobro.
Če mi še kdaj omeniš njegovo ime, si opravila. Zapomni si, Evelyn.
Lahko jih je več kot eden. -Ne, samo eden je, in to je on.
On je pravi! -To cepivo bo pobijalo ljudi.
Povzročalo bo infarkte. -Crkni že, Bobby. Pogini kot pes.
Slišal sem, da ti skrči jajca. -Daj no, lepo te prosim.
O znanosti nimaš pojma.
Več vem kot ti. -Nisi zdravnik.
Če bi jaz odločal, nobenega otroka ne bi cepili.
Enako velja za ošpice.
Če bi ti odločal? -Tako je.
Bog nam pomagaj, če bi kakšen idiot, neki bebec, tebe postavil za glavnega.
To bi bil črn dan za človeštvo, mi lahko verjameš.
Mama, mama. Pomiri se. Ni se ti treba prerekati z njim.
Nima pojma ... Nimaš pojma, o čem govoriš.
Nora sta s temi cepivi. -Prav imaš, Bobby. Nora sva.
Zmešana do konca. -Nora sva, ja.
Zaradi tebe se morajo zdaj vsi cepiti.
Kot v nacistični Nemčiji je, Adolf. -Adolf?
Prosim? -Kako si mu drzneš reči Adolf?
Adolf! -Nacistična Nemčija?
Kako si drzneš primerjati mojega sina s to pošastjo?
Jonas rešuje življenja. -Dober dan.
Namesto, da izgubljaš čas s cepivom ... -Je to 69. ulica 437B?
Tukaj je 439. Najbrž iščete to zraven.
Fluorid povzroča zbeganost glede spola.
Dovolj pameten sem, da vsak dan pijem nepasterizirano mleko.
Pijem ga naravnost od krave. Kar iz vimena. To je vsem jasno.
To je vsem jasno? -In mimogrede, španska gripa,
to je navadno biološko orožje, zasnovano tako,
da Aškenazi in Kitajci ne zbolijo. Vlada noče, da to veste.
Ja, to je on. -Ja, kitu sem odžagal glavo.
Ampak sem jo dal na steno, torej sem jo koristno uporabil.
Kaj pa delata? Nisem zmešan. -Zaprite ga!
Črve ima v možganih. -In mrtvega medveda v prtljažniku.
Tega medveda bom pojedel. -Bolnik!
Pojedel ga bom! -Pojdimo zdaj.
Ko boste zanj poskrbeli, lahko pridete še ponjo.
Jonas, kako si duhovit. Bolj smešen od vseh komikov.
Kaj? -Henny Youngman, Milton Berle.
Lahko bi bil komik, ampak je izbral znanost.
Izbral jo je, ker je Jonas.
Jonas je.
Moj Jonas.
Prevod: Andreja Grm Cesar