4 JULI 1776 AMERIKAS DELSTATER
År 1803 köpte Thomas Jefferson Louisianaterritoriet-
-av Napoleon för 15 miljoner dollar. Det fördubblade USA:s yta-
-till det facila priset av cirka 7 dollar per kvadratkilometer.
President Jefferson skickade ut Meriwether Lewis på en expedition västerut-
-för att utforska och dokumentera det nya territoriet.
Lewis bad sin bästa vän William Clark att leda expeditionen ihop med honom.
Den 1 300 mil långa resan förväntades ta flera år-
-men innan de ens kunde börja sin berömda färd-
-måste deras allra största hinder övervinnas.
Lewis fru - Mavis.
Älskling! Herregud.
Jag har saknat dig så. Jag är så glad att du är hemma!
-Är det en ny hätta? -Ja. Jag gjorde den när du var borta.
-Väldigt klädsam. Utmärkt arbete. -Ja. Tack.
-Du är så duktig på att sy. -Jag försöker.
Du kan sy vad som helst med dina små händer.
Som jag har saknat dig. Jag har helt enkelt saknat dig.
Jag vet att du har varit borta, men det är massor att göra här.
Latringroparna måste grävas innan det börjar regna.
Glöm inte alla hudar som vi måste garva från förra året-
-som vi inte hann med då.
Jösses, vi har massor att göra.
Hur gick mötet med president Jefferson?
-Gissa vad alla pratar om. -Ännu en indianmassaker?
Nej. Louisianaköpet.
-Det är verkligen stort. -Ja. Enormt.
Berätta om mötet. Vad sa han?
Det är...
Det är galet, men...
...han vill att jag ska utforska...Oregonleden.
-Va? Du? -Ja.
-Han behöver kartor, och han... -Kartor?
Han vill veta vad han har köpt.
Du kom precis hem och nu ska du åka igen?
Tror du att jag vill åka? Jag vill vara här hos dig.
Jag vill flå kadavren och garva hudarna.
Jag vill konservera frukten och lägga in saltgurkan.
Jag var inställd på det, redo att sätta igång.
Ska du färdas ensam längs Oregonleden?
Nej, nej.
-Nej... -Du får sällskap?
Clark är... Clark ska... Clark följer med mig.
-William Clark? -Ja. William.
Ja. William följer med.
-Din bästa vän och fiskekompis? -Jefferson vill att Clark följer med.
Tror du att jag vill det?
Han är en gnällspik och klagar för jämnan. Han är usel på att klättra.
Han har onda fotknölar-
-så det är ett evigt: "Min fot, mina tår, min tå."
Jag gör mitt bästa för att slippa, älskling.
Jag vill inte ut på expedition med Clark.
Så presidenten vill att du ska kartlägga Oregonleden-
-med din bästa vän William Clark?
Det är som en definition av ett sammanträffande.
Här har vi min bästa vän-
-och utan att jag ens har nämnt honom för president Jefferson säger han:
"Jag vill att William Clark följer med." Han vet inte ens att vi är vänner.
Ursäkta mig. Vem kan det vara?
-Hej, William! -Hej!
Herregud, vilken överraskning!
Jag hörde att du precis kommit hem.
-Älskling, titta. -William Clark.
Vi pratade precis om dig.
-Ja. -Hur är det med Abigail?
Bara bra.
Hur är det med dina onda fotknölar?
-Mina vad? -Onda fotknölar.
-Dina onda fotknölar. -Jaha, de onda fotknölarna.
-Ditt fotknölsproblem. -Det är bara bra.
Du kör väl med pilbark?
Pilbark. Ja, jag har kört med pilbark. Man tuggar på den.
Nej, man ska gnida den mot fotknölarna.
Det gör jag också. Jag gnider och tuggar, och sen gjorde tån så här...
-Gnider och tuggar? -Ja.
-Det är ett mirakel. -Ja, det är det.
Okej, ni ska få prata i fred.
Jag har sysslor att göra.
-Hon har sysslor. -Mycket tvätt för en person.
-Har du berättat det? -Ja.
-Är hon okej med det? -Nej, inte det minsta.
-Har du berättat det för Abigail? -Ja.
-Vad sa hon? -Inte okej.
Nej, men kom igen.
Vi ger oss av ändå. Det är inte ens nåt att diskutera.
-Vi ger oss av. Ta med ditt fiskespö. -Absolut.
Jag har drag och agn.
-Har du ett nät? -Nej.
-Jag använder min hatt. -Toppen.
Så vi ska bara ha kul på hela resan?
-Ja. -Och fiska? Det är väl allt?
Vi måste utforska lite också.
Ja. Vad innebär det?
Jag antar att det betyder att man besöker nya platser-
-och ser sig omkring.
-Det kan vi göra. -Ja, det blir lätt.
Du var ju i Washington och träffade Jefferson. Hur är han?
-En skitstövel. -Är det sant?
Han är konstig. Han tar sin tillflykt till Frankrike hela tiden.
Vad gör han där?
-Vi, då? Kan vi ta med några squawer? -Man får inte säga "squawer" längre.
-Bara de får säga det. -Får de säga det?
-Ja, men inte vi. -Tipi?
-Det är nog lugnt. -Får man säga wampum?
-Det är en gråzon. -Jaja.
-Det här kommer att bli så stort! -Stort!
-Vad ska bli stort?
Det är en stor...en stor börda-
-att tvingas lämna våra familjer-
-och ge oss iväg på den här galenskapen.
-Ja. -Vi vill inte åka.
Men plikten vi känner gentemot vår president...
-Och medmänniska. -...och medmänniska...
-För att tjäna landet. -Just det.
Måste inte du packa nu?
-Jo. -Nej, nej, nej.
Jag har bara ett par frågor.
William, president Jefferson valde alltså ut dig till den här expeditionen?
-Ja. -Så du har träffat president Jefferson?
-Ja. -Hur är han?
Han är en skitstövel.
-Har du utforskat nåt förut? -Man utforskar livet varje dag.
För när jag är nånstans där jag inte varit, utforskar jag stället.
-Utforskar du det? -Ja.
Han har utforskat platser sen han kom ut ur livmodern.
-Jag observerar. -Titta på hans stora ögon.
Det här är en storögd kille. Han har en gränslös nyfikenhet.
Och jag antar att ni ska fiska medan ni gör det.
-Ja. Överlevnadsfiska. -Jaha, överlevnadsfiska?
-Inte nöjesfiska. -Vi fiskar för att skaffa mat.
Hur lång tid kommer alltihop att ta?
-Inte så länge. -Ett par år.
Ett par år? Ett par år?
Han vet inte vad han pratar om.
Menar du att den här Clark och Lewis-expeditionen-
-kommer att ta ett par år?
Inte "Clark och Lewis", utan "Lewis och Clark".
Nej, man säger "Clark och Lewis". I alfabetisk ordning.
Vi är Lewis och Clark. Punkt slut.
Det är intressant att se det i alfabetisk ordning.
Man kan se det i alfabetisk ordning, men det blir inte intressant för det.
Det är som med "skinka och ägg". "Ägg" kommer efter "skinka" i alfabetet.
Ändå låter det mycket bättre att säga "ägg och skinka".
Ändå smakar det likadant, vare sig det är "skinka och ägg" eller "ägg och skinka".
-Det är ingen som förtär oss. -Nåt förtär mig.
Ska nån annan med på resan?
-Nej, nej, nej. -Nej, nej, nej.
-Bara ett par indiantjejer. -Tjejer?
-Ska indiankvinnor följa med? -De är gamla.
-Gamla indiantjejer? -Ja.
-Gamla och skröpliga. -Ja.
-Skröpliga? -Ja.
-Knotiga. -Knotiga?
Sluta. Varför skickar de med er squawer?
-Man säger inte "squawer". -Inte? Okej. Vad ska de göra?
-De ska visa vägen. -Vi behöver vägvisare.
Vem hittar bättre än gamla indiankvinnor?
Dessutom vill de få bort dem från reservatet, för de är anskrämliga.
-De vill egentligen inte ha dem. -Anskrämliga? Nu blir jag nyfiken.
-Behöver inte du packa nu? -Jo. Jag har kläder på tork.
-Ja. Okej. Du måste gå. -Okej. Vi ses strax.
Kan du fatta det?
-Hon köpte alltihop. -Till och med de onda fotknölarna.
Jag vet inte vad det är. Jag har aldrig haft onda fotknölar.
Kan du följa med mig hem och prata med Abigail...
-...så att det går lika bra för mig? -Visst.
-Toppen. -Ja, självklart.
Då går vi hem till mig.
-Vart ska du? -Vart ska du?
-Hem till mig. -Det är hitåt.
-Nej, man följer bara stigen dit. -Ja, stigen där borta.
-Är du säker? -Jag tror det.
-Vad tänker jag på? -Jag trodde...
VI, FOLKET
Vår demokrati skiljer sig från andra på så sätt-
-att en kandidat kan väljas till president även om den inte får flest röster.
Märkligt, va?
Av skäl som trotsar allt förnuft-
-skrev grundlagsfäderna in elektorskollegiet i konstitutionen-
-vilket förvirrande nog inte är ett universitet.
Det är inte ens en plats, utan en process-
-där varje delstat får ett antal elektorer efter antalet invånare.
På grund av den här bisarra processen-
-har den kandidat som fått flest röster förlorat presidentvalet fem gånger.
1876 kandiderade demokraten Samuel J. Tilden-
-mot republikanen Rutherford B. Hayes.
På valnatten väntade den labile Tilden på resultatet på sitt hotellrum.
Det här är lysande.
Vilket lysande segertal. Tack.
-Tack, guvernören. -Vad sägs om det här...?
"Från Hudsons stränder till de böljande kullarna i norr"-
-"har era röster blivit hörda."
-Hoppas att jag får framföra det. -Tack, sir.
Jag funderar på att ha Seaburn som finansminister.
-Coleman som utrikesminister. -Det vore kreativt.
Han har ingen erfarenhet av utrikespolitik, men...
-Nej, men ni kan styra honom. -Ja, absolut.
Och så tänker jag så här...
Jag funderar på att göra er till den första svarta kabinettsmedlemmen.
-Generalpostdirektör. Er, sir. -Jag vet inte vad jag ska säga.
Er, sir!
-Jag ska leverera. -Ni ska leverera. Underbart!
Bara tanken på att flytta in i Vita huset...
Först och främst måste vi byta madrass. Jag tänker inte sova på Grants äckliga.
-Han dricker och röker i sängen. -Jag är rätt säker på att de ordnar det.
-Kommer de med en ny madrass? -Absolut.
Det vet vi inte. De vänder säkert bara på den.
Med hundra års otrevligheter.
Vi måste skaffa nya lakan. Vem betalar för det?
-Jag? -Skattebetalarna.
Själva flytten, då?
Våra killar är redo att ta hand om den.
-Och dricksen när flyttgubbarna... -Dricksen?
Vad ger man dem i dricks?
Ibland har man ingen växel. Då måste man ge dem en dollar.
Det här med Vita huset... Det är folkets hus, så folket betalar.
-Så jag betalar inte för ett skit? -Nej.
Det låter bra.
Guvernören, jag har valresultatet.
82 procent av landet röstade, nästan hela nationen.
Den som fick flest röster, med 250 000 rösters marginal-
-är guvernör Tilden.
Men...
-Men... -Dags att tända cigarren.
-Vi får leta. -...det kommer mer.
Vad sa ni?
I elektorskollegiet blev det...
...184 för Tilden...
...och 185 för Hayes.
-Förlåt? -Va?
-Hayes vann. -Va?
Han är president.
-Ni förlorade. -Nej! Jag vann!
Jag har flest röster! Vad fan är ett elektorskollegium?
Vad är det för skitsnack?!
-Det står i konstitutionen. -Nej! Det är inte rättvist!
Jag vann! Vad är det här för land?!
-Det är en demokrati. -Nej, det är ingen demokrati!
Jag fick flest röster! Vem hittade på elektorskollegiet?!
De där jävla grundlagsfäderna?! Vilka idioter!
Jag vill slå Madison på käften! Den jäveln!
Personen med flest röster vinner!
-Herregud! -Guvernören, lugna er.
-Vilka delstater sabbade för oss? -Louisiana, South Carolina och Florida.
Florida! Kuksugare!
-Är allt okej? -Vad fan vill du?!
Stick härifrån! Stick, din lismare!
Varför har vi ett elektorskollegium?
För att republikanerna vägrar ändra grundlagen-
-för då förlorar de vartenda val, de där kuksugarna!
Det är den enda tävlingen i världen där man förlorar om man vinner!
Man förlorar! Man förlorar!
Det är inte rättvist.
Det går inte ihop.
Vi måste jobba på ert nederlagstal.
Guvernören! Nej!
Vänta! Vänta!
Åh, nej! Guvernören, nej! Vänta!
-Guvernören! Nej! -Jag är president!
Jag är president!
-Det är inte värt det! -Jag vann! Jag är president!
NEW YORK-BÖRSEN
Den stora depressionen började med börskraschen i oktober 1929.
Aktiekurserna halverades på tio veckor och miljardtals dollar gick upp i rök.
Folk förlorade sina jobb, sina besparingar och sina hem.
Ekonomisk ruin och hög arbetslöshet ledde till en utbredd förtvivlan-
-och antalet självmord ökade kraftigt.
Köerna till soppköken var långa.
Folk var tacksamma för alla allmosor de kunde få.
De flesta, i alla fall.
Senaste nytt! Hoover skyller depressionen på Coolidge!
Läs allt om det! Hoover skyller depressionen på Coolidge!
Varför dröjer det idag?
Titta. Kön är ändlös.
-Det är galet. -Ofattbart.
Hemskt.
Hej, Ralph. Hur är läget? Det var inte igår.
Du där!
Vad gör du?
-Jag pratar bara med min kompis Ralph. -Lägg av. Du känner honom säkert knappt.
-Vi spelade baseboll ihop. -Han är inte din kompis. Du ljuger.
-Du kör gå-före-knepet. -Jag vet inte ens vad det är.
Man låtsas känna nån bättre än man gör för att smita före i kön.
Vi växte upp ihop.
Man får bara gå före om det är en familjemedlem, inte en släkting.
Vem utsåg dig till kansler för gå-före-knepet?
Min far. Han dog, så nu är jag den nya kanslern.
Din far snackade bara skit. Du med.
För 20 år sen hade jag spöat skiten ur dig.
Ja, visst. Lycka till med soppan.
Jag hade förstås inte kunnat spöa skiten ur nån, men det är kul att säga.
Det vore kul att kunna leva upp till det också.
Jag kan se det framför mig.
Förresten, hörde du om Stu Mackey?
Han begick självmord. Han hoppade från en bro.
-Herregud. Jag kände honom väl. -Han lämnade ett självmordsbrev...
...och tog farväl av alla. Han nämnde sin fru, familj, nära vänner-
-Marty, Bob, Mel, Jeff Salcido...
Nämnde han...
Nämnde han mig?
Jag tror inte det. Nej.
-Nämnde han inte mig? -Nej.
Jag kände honom bättre än Jeff Salcido. Jag undrar varför han inte nämnde mig.
Vi sågs förra veckan när vi stod i brödkön ihop.
Vi utbytte många förtroenden. Jag öppnade mig för honom.
Jag anförtrodde honom att jag fick frisedel från kriget-
-genom att spela galen.
-Gjorde du det? -Ja.
Jag gick in och sa:
"Jag har inte lämnat mitt hem på fem år."
"Det här är första gången. Jag kan inte strida mot nån."
Jag visste inte att "idiot" var en kategori. Det är det alltså?
Förresten, vi håller min arméhistoria mellan oss.
Jag sa att jag var homosexuell.
-Smart. -Ja. Alltså, det är jag inte.
-Det säger sig självt. -Varför sa du det då?
Jag säger bara...
Om det säger sig självt finns det ingen anledning att säga det.
Ibland när det säger sig självt-
-måste man bara säga att det säger sig självt, så att ingen säger det.
Berätta inte för nån att jag gjorde det.
-För att slippa armén. -Precis.
Nej, då.
-Det säger väl också sig självt? -Igen.
Det är nåt helt annat.
-Förstår du? -Visst.
Jag förstår inte varför jag inte omnämndes i brevet.
Kan jag ha förolämpat honom på nåt sätt?
Sa du nåt till honom?
-Jag berömde honom för hans potatissäck. -Vad gjorde du, sa du?
Han hade på sig en potatissäck. Jag tyckte att den klädde honom.
Jämfört med andra potatissäckar var det en riktigt snygg potatissäck.
Så jag sa: "Vilken fin potatissäck."
-Sa du att den var fin? -Många kan inte bära upp dem.
Men han såg bra ut i den.
Ingen försöker bära upp en potatissäck. Han skämdes förstås.
Jag frågade var han fått potatissäcken ifrån-
-ifall jag skulle behöva en.
Det var en komplimang. Titta på den där... Skulle du ha på dig den? Nej.
Eller den där... Den är jätteful. Allt är relativt.
Det finns fula potatissäckar och det finns snygga potatissäckar. Hans var snygg.
En attraktiv potatissäck?
Jämfört med de andra. Det är bara det jag menar.
Det är ändå ingen anledning att inte nämna nån i ett självmordsbrev.
-Det är inte rättvist. -Nästa. Varsågod.
Tack.
Först och främst, tack för soppan.
-Varsågod. -Får jag komma med ett förslag?
-Okej. -Den är lite smaklös.
-Det är inget fel på den. -Den skulle behöva lite salt.
-Vi saltar inte vår soppa. -Soppor brukar vara saltade.
-Den fattige kan inte vara kräsen. -Men jag är fattig och kräsen.
Vill du lämna tillbaka den? Många här vill ha den.
-Jag äter den. -Okej.
Fick du bröd? Jag fick inget bröd.
Bröd, bröd, bröd... Alla har bröd.
-Känner du nån med mer otur än jag? -Stu Mackey.
Jag hämtar bröd.
-Jag fick inget bröd. -Hallå!
Vad gör du?
Nej, nej. Jag ska bara ta en brödbit.
Du måste köa för att få bröd.
-Jag har ju redan köat. -Du har redan fått bröd.
-Det har jag inte alls. -Din jävla fuskare!
-Du tränger dig i kön. -Nej.
Jo. Ställ dig längst bak.
Inte bara för att få bröd.
Ställ dig längst bak.
Håll käften! Håll käften!
Ställ dig bara sist i kön.
Dra åt helvete! Skit på er, hela bunten, era jäkla lodisar!
För 20 år sen hade jag spöat skiten ur er.
Ja, för 20 år sen. Inte nu.
Inte nu, men för 20 år sen kunde jag ha gjort det. För 20 år sen.
-Fick du inget bröd? -Nej.
Är det där Stu Mackeys änka?
Ja. Gloria. Sorgligt.
-Jag ska fråga henne om brevet. -Det verkar inte så smart.
Jag är snart tillbaka.
Gloria.
-Hej. -Hej.
-Jag hörde om Stu. Jag beklagar. -Tack.
-Anade du vad som var på väg att hända? -Nej.
Sa han aldrig att han var deprimerad eller så?
Nej. Han verkade så glad. Han hade precis köpt en helt ny potatissäck.
Jag gav honom en komplimang för den. Jag tyckte att han såg bra ut i den.
Titta bara på några av de andra potatissäckarna.
-Hans var mycket finare. -De påminner mig så mycket om honom.
-Andra potatissäckar? -Ja.
Tänker du på honom varje gång du äter potatis?
Jag var faktiskt lite avundsjuk.
Om jag behöver en potatissäck vill jag ha en sån.
Har du kvar den?
Han hoppade i potatissäcken.
Vi har inte kvar den.
Varför hoppa i sin bästa potatissäck?
-Det får vi nog aldrig veta. -Stu... Vi stod varann nära.
-Pratade han om mig? -Nej.
-Inte ett ord? -Han sa att ni pratat lite grann.
Han berättade att du fick frisedel från kriget-
-genom att låtsas vara en idiot.
Det var personligt. Det borde han inte ha berättat.
Som gifta berättade vi saker för varann.
Han berättade ju inte varför han tog livet av sig.
Du sa att ni berättade allt för varann, men det berättade han inte.
Jag försöker bara minnas de bra stunderna just nu.
Tror du att han ogillade att jag låtsades vara en idiot?
-Varför frågar du det? -För att han skrev ett långt...
...självmordsbrev, vad jag har förstått.
Han nämnde många jag känner i det, men inte mig.
Nej, han nämnde inte dig.
Jag undrar bara varför han utelämnade en kille som jag i ett sånt brev.
-Varför bryr du dig? -För att det är orättvist.
Min man hoppar från en bro och begår självmord-
-men det orättvisa är att han inte nämner dig i brevet?
Du förstår säkert att det sårade mig.
-Jag är så ledsen för din skull. -Tack.
Jaja, det har flutit mycket vatten under broarna sen dess.
-Herregud. -Ja, okej.
Glöm vattnet. Glöm vattnet och broarna.
Vi lägger det bakom oss.
-Det är svårt att tänka på. -Jag förstår det.
-Jag är väldigt ledsen. -Jag beklagar verkligen.
-Tack. -Men du mår bra?
Nej, jag mår jättedåligt. Jag har aldrig varit så ledsen i hela mitt liv.
-Jag håller knappt samman. -Jag har ett förslag.
Det finns ett soppkök nere på stan.
Mycket bättre än det här. Kön är väldigt kort.
De har jättegott kaffe.
-Vi kan väl gå dit och ta en kaffe? -Va?
Vi slår oss ner och har lite kul.
-Du och jag? -Ja.
-Larry, jag...jag sörjer. -Ja, självklart. Sörj på.
Jag vill inte förstöra en bra sorg.
Men även sörjande måste äta och dricka.
Sörjande gör allt som vanliga människor gör-
-men på ett långsammare och dystert sätt.
Sörjande är som vanliga människor, men de saknar stuns i steget.
Jag har promenerat med sörjande, det är jättesvårt.
Efter tio minuter gick den sörjande 50 meter bakom mig.
Jag sa: "Sätt fart, sörjande, kom ikapp. Rör på dig, sörjande."
Om jag var tvungen att ge en icke-sörjande ett enda råd, skulle det vara:
Gå aldrig ut och gå med en sörjande. Du kommer att ångra det.
Larry, så här ligger det till.
Om jag inte sörjde...
Om jag inte hade sorg och var singel-
-och du var den siste mannen på jorden-
-skulle jag inte gå ut och gå med dig eller ta en kaffe eller nåt med dig.
Okej, jag fattar. Det var 50-50-
-som när man singlar slant. Man kan få kaffet eller inte...
Håll käften och ställ dig längst bak i kön.
Okej.
Visst, ja. Kan du ta en extra bit bröd?
-För jag fick inget. -Längst bak i kön. Inget gå-före-knep.
Jag stod längst bak i kön.
-Längst bak i kön. -Jag stod där förut.
-Titta på honom! Återfallsförbrytare! -Den jäveln.
-Jag började längst bak i kön. -Vanefuskare!
-Bu! -Längst bak i kön!
-Ställ dig längst bak i kön. -Jag fick inget bröd!
George Washington närmade sig slutet av sin andra mandatperiod.
Trots att konstitutionen tillät obegränsade omval-
-ansåg Washington att det var bäst för landet att han klev åt sidan-
-och visade sina landsmän-
-att han var mer hängiven demokratin än makten.
Washington varnade även för uppkomsten av politiska falanger.
Han fruktade att folk skulle rösta efter partilojalitet-
-i stället för att se till nationens bästa.
Det kunde leda till revanschlystnad och bana väg för sluga-
-makthungriga och samvetslösa människor att ta makten.
Men det vore ju omöjligt...
Kära medborgare...
...jag står framför er idag som er president-
-för att meddela att jag inte ställer upp för en tredje mandatperiod.
-Va? -Va?
-Ert land behöver er! -Nej.
För att säkra framgången för vår nybildade demokrati-
-anser jag att ingen bör sitta mer än två perioder som president.
Och jag hoppas att framtida presidenter följer mitt exempel.
Men tänk om en framtida president inte följer ert exempel-
-och kandiderar för en tredje period?
Det finns botemedel mot det.
Kongressen kan anta ett tillägg till konstitutionen som förbjuder det.
Smart.
Men tänk om presidenten är en narcissistisk skitstövel-
-som inte följer konstitutionen?
-Ja! -Vad händer då?
Jag förstår ert engagemang, sir, men ni kanske kan tona ner ert språk.
Jag ber om ursäkt, herr president, men sånt här retar verkligen upp mig.
Jag förstår, men var så säker, även om den här framtida presidenten-
-bryter mot konstitutionen, skulle USA:s kongress-
-och USA:s högsta domstol inte tillåta det.
Men tänk om högsta domstolen är ett gäng ja-sägare-
-och kongressen är ett gäng mesar-
-som bryr sig mer om partiet än landet?
Jag kan inte ens föreställa mig att såna män existerar.
Men för att ytterligare trygga framgången av detta storslagna experiment-
-föreslår jag att varje presidentval-
-följs av ett fredligt maktöverlämnande-
-där förloraren accepterar valresultatet-
-och ger segraren sitt fulla stöd.
Som sig bör.
Den som inte accepterar resultatet av ett fritt och rättvist val är en sociopat.
En galning!
En sån man kan till och med uppmuntra till uppror-
-istället för att erkänna sig besegrad.
-Vilken kuksugare! -Skurk!
Han kan utnyttja presidentskapet för att berika sig själv och sin familj.
Nej, nej.
Han kan skicka trupper till amerikanska städer-
-för att terrorisera och till och med döda amerikanska medborgare-
-allt för att avleda uppmärksamheten från att han är vän med en pedofil!
Han kan attackera universitet, till och med den fria pressen-
-och tysta alla som vågar kritisera honom.
-Kom igen! Det kan aldrig hända. -Tror ni, ja.
Menar ni att presidenten skulle ta sig tid-
-att utmana alla som vågar göra narr av honom-
-som om han vore en barnunge?
Just det.
Det tror jag inte på.
Vilken rättmätigt vald president skulle göra nåt sånt?
En osäker, lögnaktig skitstövel som till och med fuskar i golf.
-Han fuskar i golf! -Vad sjukt!
-Så vidrigt. -Vad är golf?
Det är ett spel som uppfanns i Skottland. Det är jättekul.
Vilken sorts man skulle fuska i sån där golf?
-En skitstövel! -En sjuk man!
Sa jag att han är bästa vän med en pedofil?
Snälla medborgare, var lugna. Han talar rent hypotetiskt.
I verkligheten skulle en man med så usel moral-
-aldrig bli vald till president över huvud taget.
Jag spånar bara nu, herr president-
-men tänk om han var en djupt korrupt bedragare-
-och en patologisk lögnare som lever på folks fördomar?
Påstår ni att väljarna är så lättlurade-
-att de skulle låta sig påverkas av en sån skurk?
Ja, herr president. Det är precis vad jag påstår.
Om de röstade på honom, måste de gilla honom. Det är folkets vilja.
Dumheter!
Det kallas demokrati!
Att rösta på en sån skitstövel blir slutet för vår demokrati.
-Skitstövel kan du vara själv! -Det är du som är det!
-Du och du! -Nej, du är det! Du!
Håll käften, slyna!
Medborgare, snälla!
Sluta! Det här är vansinne!
Medborgare!
Din mes!
Gott folk! Medborgare, sluta!
Jag bönfaller er, det här är vansinne! Medborgare!
Vi är rökta.
TILL MINNE AV ROB REINER
Översättning: Caroline Markström