‫- החיים, לארי והמרדף אחר האי-אושר-
‫- השיקגו טריביון ‫דיואי מנצח את טרומן -
‫בערב 18 באפריל, 1775,
‫הוטלה על פול רוויר המשימה ‫לרכב ללקסינגטון שבמסצ'וסטס,
‫עם החדשות שהחיילים הבריטים ‫שהיו מוצבים בבוסטון,
‫עמדו להתקדם לאזור הכפרי ‫צפון-מערבית מהעיירה.
‫רוויר יצא לדרכו על גב סוס,
‫ואחרי שכמעט נתפס מחוץ לצ'ארלסטון,
‫הוא שינה את מסלולו ורכב דרך מדפורד,
‫והזהיר את הקולוניאליסטים ‫מפני המתקפה הצפויה.
‫אתם יודעים, "הבריטים באים! הבריטים באים!"
‫בזכות הרכיבה האמיצה של רוויר ‫ניצלו חיים רבים...
‫וחייהם של אחרים נהרסו בשוגג.
‫הבריטים באים! ‫- אנחנו חייבים להימלט!
‫הבריטים באים!
‫אלוהים, עזור לנו. ‫- הבריטים באים!
‫אנחנו חייבים למהר. ‫- בירחו!
‫נוסו על נפשכם!
‫שיט, הבריטים. הבריטים באים!
‫היי, הבריטים באים!
‫אלוהים, אלסבת'!
‫כן? מה קורה? ‫- הבריטים באים.
‫הבריטים באים. ‫- מה?
‫אנחנו חייבים לארוז ולהסתלק מכאן. ‫- לאן נלך?
‫אני לא יודע. ‫- אנחנו יכולים ללכת לאחותי באיפסוויץ'.
‫לאחותך? ‫- כן.
‫לא, היא כזו פוריטנית. אי אפשר ללכת לשם.
‫היא מברכת על האוכל במשך 45 דקות ‫לפני כל ארוחה.
‫אני לא יודע על מה היא כל כך אסירת תודה, ‫חצי מהילדים שלה מתים.
‫עדיין נשארו לה חמישה טובים. ‫- בסדר, נלך לאחותך.
‫קחי את הדברים שלך.
‫תארזי את הדברים שלך. ‫- לקחת את הגזרים?
‫גזרים, יופי. חטיפים טובים. ‫- מה עם הביצים?
‫ביצים ברכיבה, על סוס? השתגעת?
‫אתה לוקח את אוסף הנוצות שלך?
‫זה לא אוסף נוצות,
‫אלו קולמוסים. ‫יש לי את האוסף הזה מאז שהייתי ילד.
‫הקולמוס הזה היה בידיו של ג'ון וינתרופ ‫ביום שבו הוא מת מצדרת.
‫צריך לפנות מקום לאמא. ‫- את לא מביאה את זה.
‫זה הדיוקן שלה מיום הנישואים שלה, ‫היא היתה בת 25.
‫האישה הזו היא מפלצת. ‫- אנחנו חולקים את התיבה שלך.
‫תני... לכי... ‫- תן לי לקחת את אמא.
‫בבקשה, היא מתה! ‫- תעיפי את האישה המחורבנת הזו מ...
‫בבקשה, תשאירי את זה כאן. ‫אנחנו לא צריכים את זה בעגלה, באמת.
‫אתה יודע מה ממש מרגיז בך?
‫חסר לך שתגידי משהו על חביצת החמאה שלי.
‫באמת? ‫- כן, נכון.
‫אתה חובץ החמאה הכי גרוע בעולם.
‫גם אם החיים שלך היו תלויים בזה ‫לא היית מצליח לחבוץ.
‫איך את מעזה?
‫אף אחד לא חובץ חמאה טובה יותר ממני, ‫אני החובץ הכי טוב שיש!
‫אני מערבב עם כיוון השעון, ‫ואז אני מפמפם, אני מפמפם.
‫מהר יותר, מהר יותר, חביצה, חביצה, חביצה.
‫אמא אמרה, "תתחתני איתו בכל מקרה, ‫אבל החמאה שלו מרירה."
‫זו לא חמאה מרירה, זו חמאה נדירה. ‫- חמאה מרירה היא לא נדירה.
‫חמאה מרירה היא נדירה. ‫- אף אחד לא אוהב את החמאה שלך!
‫אגב, אם אנחנו מדברים על הנושא, ‫היונים שלך קמחיות.
‫היונים שלי? כולם אוהבים את היונים שלי.
‫אף אחד לא אוהב את היונים שלך, ‫ואת יודעת מה?
‫זו הסיבה שאנשים כבר לא באים להתארח, ‫כי הם לא סובלים את היונים שלך.
‫את צריכה לראות את הפנים שלהם כשהם אוכלים. ‫הם מתכווצים,
‫יש להם בחילה, הבטן שלהם מתהפכת.
‫אתה יודע למה הם לא באים? כי אתה משעמם.
‫זו הסיבה שלא קיבלת את ההזמנה ‫למסיבת התה עם מייקל פיני.
‫הוא אמר, "הוא רק מדבר על העבודה שלו."
‫כי העבודה שלי מעניינת מאוד, זו הסיבה.
‫אתה בונה חביות. ‫- כן.
‫חביות הן מעניינות. ‫- אף אחד לא חושב שחביות מעניינות.
‫את לא חושבת שחביות מעניינות ‫כי את לא מבינה בחביות.
‫חביות מסובכות מדי בשבילך.
‫לא קל לבנות חבית. ‫- באמת?
‫כל כך קשה פשוט לשים כמה קרשים בעיגול?
‫את חושבת שקל לשים קרשים בעיגול?
‫את טיפשה עד כדי כך. ‫- קל לשים קרשים בעיגול,
‫הם מגיעים מעץ!
‫שהוא דבר עגול!
‫וזה הגודל של החבית!
‫בסדר, את יודעת מה? ‫אין לי זמן להתווכח, בואי נשכח מכל זה.
‫אנחנו צריכים לסיים לארוז. ‫- בסדר.
‫אני אביא עוד תחריטים. ‫- כן, תחריטים, רעיון טוב.
‫רגע, מה זה? מה אתה מחזיק? ‫- לא, זה כלום.
‫אם זה כלום, למה אני לא יכולה לראות? ‫- אם זה היה משהו הייתי נותן לך לראות,
‫אבל זה כלום, אז למה להסתכל על כלום?
‫בין אם זה כלום או משהו, אני רוצה לראות. ‫עכשיו...
‫למה יש לך ציורים של אינדיאניות בחזה חשוף?
‫בסדר, קל מאוד להסביר את זה.
‫אני רוצה לפתוח עסק לחמאה,
‫ורציתי לשים את הציור שלה על הצנצנת.
‫לא ידעתי שהיא תהיה ערומה.
‫למה שתרצה לשים ציורים של אינדיאניות ערומות ‫משבט מאשפי על החמאה שלך?
‫מאשפי? הן מאירוקוי, אני לא ברברי.
‫מה הקשר שלהן לחמאה?
‫טעות שלי. סליחה, חבר'ה. ‫- מה זה?
‫סליחה.
‫הבריטים לא באים.
‫הם לא באים. ‫- מה?
‫זו הטעות שלי. אני מצטער, כולם. ‫- מה? על מה אתה מדבר?
‫הם לא בדרך לכאן.
‫הם בדרך לקונקורד. ‫- קונקורד? מה היה כל הקטע הזה מקודם?
‫דהרת במורד הגבעה וצרחת בקולי קולות,
‫"הם באים, הם באים, הם באים."
‫זה מה ששמעתי, זה מה שאמרו לי. ‫- מי אמר לך שהבריטים באים?
‫כמה בחורים. ‫- מי הם?
‫כמה בחורים מגניבים. ‫הם אמרו, "שמענו שהבריטים באים."
‫הם כזה, "כן, גם אני שמעתי. ‫כדאי שנגיד לאנשים."
‫שמעתי אותם במקרה ואמרתי, ‫"אני אגיד לאנשים, אני אוהב להיות מעורב."
‫הם אמרו, "אתה תוכל לטפל בזה, פול, ‫אתה תצליח."
‫אז בחורים שאתה מכיר אמרו שהבריטים באים,
‫ואתה התנדבת לרכב בעיירה ולספר לכולם?
‫ככה זה הלך? ‫- כן, אבל הם בחורים די מגניבים.
‫אולי היית צריך לרכב במורד הגבעה ולצעוק, ‫"יכול להיות שהבריטים באים."
‫הם באים.
‫הם רק לא באים לכאן.
‫אתה תגיד להם שהם טעו? ‫- לא.
‫למה לא? ‫- כי הם בחורים מגניבים.
‫אני לא אגיד, "היי, עשיתם טעות, ‫הבריטים לא באו בדיוק לשם."
‫הם לא... הם לא ירצו להסתובב איתי שוב.
‫רוויר. ‫- מה?
‫אתה יודע מה פאקינג עשית לי כאן הלילה?
‫ממש דפקת אותי, בגדול. תודה לך.
‫כל הכבוד, רוויר. ‫- אני מתנצל,
‫אבל אני לא אחראי לחיים שלך, אדוני.
‫אז הבריטים לא באים.
‫סליחה על זה, כולם. זו היתה טעות שלי.
‫הבריטים לא באים.
‫סיפור מצחיק.
‫זה...
‫הבחור הזה, רוויר, איזה משוגע.
‫חסר לבחור הזה בורג.
‫מתברר... שהבריטים לא באים.
‫את מאמינה לזה?
‫הם לא באים.
‫כן, כל זה...
‫את יודעת... כן.
‫אז, את יודעת, אנחנו יכולים לפרוק
‫ולהמשיך בחיינו הנפלאים כאן ו...
‫בכל מקרה, מה אוכלים הערב? ‫אני מקווה שבישלת יונים.
‫- טקסס -
‫המהפכה הטקסנית היתה מרד ‫של מתיישבים אמריקאים
‫נגד ממשלת מקסיקו.
‫ב-23 בפברואר 1836, ‫דייווי קרוקט, ג'יימס בואי
‫ומוצב קטן שמנה כמאתיים מתנדבים טקסנים,
‫כותרו על ידי כוח צבאי מקסיקני ‫של כ-2,000 עד 3,000 חיילים,
‫תחת פיקודו של הגנרל סנטה אנה,
‫במה שלימים נודע בשם קרב אלמו.
‫כל המגינים נהרגו,
‫ובנחיתות מספרית של עשרה לאחד,
‫לא היה להם כמעט סיכוי לנצח.
‫אבל חוץ מזה,
‫יכול להיות שהיתה סיבה אחרת לגמרי ‫לכך שהם הפסידו באלמו.
‫המטלה הראשונה שלנו ‫היא לחזק את החומה המזרחית הזו.
‫כן, החומה המזרחית, צריך לחזק אותה.
‫לחלוטין. קולונל טרוויס ביקש ‫שניקח את כל התחמושת
‫ונעביר אותה לאזור הרחבה המרכזית.
‫טרוויס? ‫- אני יודע.
‫הוא חושב שהוא הבוס הגדול. ‫- אנחנו עושים את כל העבודה.
‫הם בחדר ההוא כל היום, ‫נובחים פקודות על אנשים.
‫הם לא עושים כלום.
‫אני לא יודע מה הם עושים שם. ‫- אתה עושה את כל העבודה.
‫נכון, תסתכל עליי! ‫- תן לי לשאול אותך משהו.
‫אין כאן בית שימוש. יש לך מקום טוב?
‫יש לי מקום, אבל אני לא אוהב אותו.
‫הוא ליד עצי הפקאן.
‫אני חוצה את ערוגת הקקטוסים.
‫בדרך כלל ליד העץ הזה. ‫- כן, סרקתי שם.
‫רגע, יש לך מקום? ‫- יש לי מקום די טוב.
‫איפה? ‫- אתה יודע...
‫רק תגיד לי מה הסביבה הכללית של המקום.
‫זה כל מה שאגיד לך, ‫ואל תשאל אותי עוד שאלות כי לא אענה לך.
‫הוא בצד הצפוני, איפה שהוא ליד...
‫אתה לא תמצא אותו. ‫- הוא נמצא צפונית ל"שממת הקקטוסים"?
‫תשכח מזה, סיימנו. אני רק אגיד לך משהו אחד.
‫אי אפשר למצוא מקום טוב יותר.
‫באמת? ‫- הוא נפלא.
‫הוא ליד התפצלות הנהר?
‫אני יודע שהדשא שם קצת יותר קטיפתי. ‫- סיימתי עם זה.
‫אתה לא תחלוק איתי את מקום ההתפנות שלך?
‫דייווי, אתה יודע מה אני מרגיש כלפיך. ‫- אני יודע.
‫אבל לעולם לא תגלה איפה המקום הזה נמצא.
‫אתה לא תספר לי איפה המקום?
‫אני לא אספר לך ‫איפה מקום ההתפנות שלי נמצא, דייווי.
‫לעולם לא תגלה. ‫- לארי, בחייך!
‫אני מתפנה כאן
‫במה שיכול להיות המעגל השישי ‫ב"תופת" של דנטה.
‫ו...
‫מה? ‫- אפשר לשאול אותך שאלה?
‫בבקשה.
‫בדיוק קלטתי שמעולם לא ראיתי אותך ‫בלי הכובע הזה.
‫הכובע הזה? מעולם לא ראיתי אותי בלעדיו? ‫- כן.
‫לא פעם אחת. ‫- אני אוהב אותו, הוא מתאים לי.
‫אני מכיר אותך שמונה, תשעה חודשים?
‫כן. ‫- אתה אף פעם לא מוריד אותו.
‫טוב, הורדתי אותו, בהחלט הורדתי אותו. ‫- באמת?
‫אולי אתה לא ראית, ‫לפעמים אני מוריד אותו בלילה.
‫אני לא חושב שמישהו ראה אותך בלעדיו, ‫דיברתי עם כמה אנשים על זה.
‫מה זה, רקון? ‫- רקון, כן.
‫זה אוכל נבלות מגעיל,
‫איך אתה יכול לחבוש את זה על הראש? ‫- אתה אומר מגעיל, אני אומר רב תושייה.
‫הם אוכלים זבל. ‫- זה הקטע לגבי הכובע,
‫הוא ממש משלים את התלבושת.
‫אפילו ביום ההוא שהלכנו לשחות בריו גראנד ‫חבשת את הכובע.
‫אני לא אוהב להיחשף לשמש יותר מדי. ‫- הנקודה היא...
‫נראה שאתה מסתיר משהו. ‫- אני לא מסתיר כלום.
‫באמת? ‫- אין לי שום דבר להסתיר.
‫אני יכול לספר לך סיפור קטן? ‫פגשתי אישה יום אחד בפארק.
‫חבשתי את הכובע שלי, עשיתי עליה רושם מצוין. ‫ראיתי אותה יום לאחר מכן,
‫ולא חבשתי את הכובע.
‫היא ראתה את זה,
‫והיא היתה די מאוכזבת.
‫אני מניח שמה שאני אומר הוא,
‫שהיא חשבה שרימיתי אותה בדרך מסוימת ‫כשחבשתי את הכובע.
‫לארי, אני לא אוהב את הרמיזות שלך. ‫לא, אני ספר פתוח.
‫מה יש מתחת לכובע הזה, דייווי? ‫- ראש.
‫מה יש על הראש? ‫- שיער.
‫אני רוצה לראות אותו. ‫- זה המראה שלי, אתה מבין?
‫זה, הגדילים. ‫- אני מבין את זה.
‫הרגתי דוב כשהייתי בן שלוש. ‫הכובע הוא חלק מזה.
‫תפסיק עם סיפור הבולשיט הזה ‫על הדוב כשהיית בן שלוש.
‫זה לא סיפור בולשיט. ‫- לא הרגת דוב כשהיית בן שלוש.
‫הרגתי... ‫- תעשה לי טובה, בסדר?
‫אני לא קונה את הסיפור הזה בכלל. ‫- הייתי בן שלוש וחצי, עיגלתי למטה.
‫בסדר, כן. ‫- באמת הרגתי דוב.
‫כן, אני מתערב שהוא כבר היה מת.
‫הוא לא היה מת.
‫הוא גסס.
‫לא אמרתי שזו לא היתה המתת חסד,
‫רק אמרתי שהרגתי דוב.
‫"הרגת" דוב כשהיית בן שלוש, ואתה לא קירח.
‫יש שיער מתחת לכובע הזה.
‫בוא נראה את השיער, דייווי.
‫אתה רוצה לראות מה יש מתחת לכובע? ‫- כן.
‫עשיתי את זה, אני ידוע בזריזות שלי. מה?
‫תירגע, דייווי. ‫- אני אשחט אותך
‫ואחבוש אותך ככובע הבא שלי.
‫תירגע, דייווי.
‫אתה לא קירח.
‫אני שמח שהבהרנו את זה. ‫- אדוני, הצבא המקסיקני בדרך.
‫כמה? ‫- לפחות אלפיים, אולי יותר.
‫אלפיים.
‫הנה אנחנו, 200 טקסנים, ‫בנחיתות מספרית של עשרה לאחד.
‫תגיד לקולונל טרוויס שאנחנו נילחם ‫עד האדם האחרון.
‫כן, אדוני. ‫- בואו נאייש את החומות.
‫מה? מה אמרת?
‫אמרתי שאנחנו נילחם עד האדם האחרון.
‫חשבתי שזה מה שאמרת. זה חכם?
‫אנחנו כאן, אנחנו חייבים להגן על מבצר אלמו.
‫אם כולנו עומדים למות,
‫מה הטעם?
‫למה שלא פשוט נתלה דגל לבן
‫ונלך הביתה?
‫יחשבו שאנחנו פחדנים. ‫- למי אכפת?
‫אנחנו צריכים למות כאן בכבוד!
‫אני אצא לשם ואתן לחיילים השראה.
‫קדימה, תדליקו אותם!
‫סליחה.
‫הוא קירח מתחת לכובע.
‫קרחת מבריקה.
‫בלי צחוק, תראה אותו. אין לו שיער בכלל.
‫מה זה?
‫אלוהים, קרוקט קירח.
‫קרוקט קירח. קרוקט קירח!
‫זו הסיבה שהוא מעולם לא הוריד את הכובע שלו.
‫הוא ממש קירח.
‫אני לא יכול לתקוף.
‫דייווי קרוקט נלחם כמו עכסן.
‫אנחנו לא יכולים לנצח ‫אפילו עם 10,000 אנשים.
‫אני לא יודע מה לעשות.
‫היי, גנרל! עצור הכול!
‫אדוני, חכה!
‫היי, גנרל!
‫גנרל סנטה אנה. אדוני, חכה!
‫תירגע, חייל. מה קרה?
‫גנרל סנטה אנה... אין לו שיער.
‫למי אין שיער? ‫- לקרוקט.
‫הוא תמיד חובש כובע מפרוות רקון.
‫כי הוא קירח!
‫קירח? ‫- כן.
‫קרוקט קירח? ‫- קרוקט קירח!
‫אף אדם עם שיער לא הולך בעקבות אדם קירח.
‫לעולם לא. אין לו שיער, אין לו כלום.
‫אין לו כלום. הוא לא גבר!
‫גבר קירח הוא מגוחך!
‫גבר קירח הוא ליצן!
‫כן, ליצן!
‫גבר קירח הוא כישלון. אם כך...
‫נתקוף את האלמו!
‫אתם מאמינים שרק בשנת 1920
‫נשים בארצות הברית זכו בזכות להצביע?
‫אישור התיקון ה-19 לחוקה ‫היה התוצאה של עשורים של מאבק
‫של סופרג'יסטיות כמו סוזן ב' אנתוני.
‫ב-1869, ביחד עם אליזבת קיידי סטנטון,
‫היא הקימה את האגודה ‫למען זכות הבחירה לנשים,
‫שנאבקה כדי להעניק לנשים את זכות הבחירה,
‫את האפשרות להיות בעלות נכסים ‫וכדי לקבל גישה שוויונית לחינוך.
‫סוזן ב' אנתוני התמודדה ‫עם לעג ושנאת נשים מתמשכים,
‫אבל מסירותה למאבק לשוויון זכויות ‫מעולם לא התערערה.
‫חברים או אויבים, סוזן ב' אנתוני פעלה ‫כדי שלכולם יהיה מקום בשולחן הדיונים.
‫- 1884, רוצ'סטר, ניו יורק ‫ביתה של סוזן ב' אנתוני -
‫אבל היו כאלו שהיא פחות רצתה לשבת לידם.
‫כמה נפלא שכולכם כאן ‫בשולחן ארוחת הערב שלנו.
‫תודה רבה לכולכם שבאתם. זה כל כך חשוב לי.
‫סוזן, תודה לך. ‫- תודה שהזמנת אותנו.
‫אלפרד. ‫- זה נראה נפלא.
‫תודה רבה שאת מארחת אותנו. ‫- תודה, הרברט.
‫תודה, דודה סוזן. ‫- כמובן.
‫לחלוטין. ‫- זה נחמד מאוד.
‫מה? ‫- אמרתי תודה שבאתם,
‫אתה אמור לגמול לי. ‫- את מעלה נקודה מעניינת.
‫זה גמול לא הכרחי, אם חושבים על זה,
‫כי את לא באמת הזמנת אותי.
‫אחותך היפה אדית הזמינה אותי, ‫שאחריה אני מחזר.
‫זו המילה הנכונה? ‫- כן.
‫שאחריה אני מחזר, היא הזמינה אותי.
‫אז אני אגיד לך מה אני אעשה, סוזי. ‫- סוזן.
‫סוזן, אני אגיד לך מה אני אעשה.
‫מפני שהיא זו שהזמינה אותי,
‫אני אתן לה 90 אחוז מהתודה.
‫תראי את 90 האחוז שלי.
‫תודה רבה שהזמנת אותי.
‫בבקשה. ‫- ואת, אני אתן לך עשרה אחוז.
‫תודה. ‫- כן, זה היה נהדר.
‫זה הוגן. ‫- הסתגלות טובה.
‫טוב, בואו נהנה מהארוחה שלנו. ‫- תודה.
‫האספרגוס בסלט גדל בגינה של אדית.
‫אחותך? ‫- אלוהים.
‫תודה, אדית.
‫כמה טעים. ‫- יש לה כישרון עם ירקות.
‫אני אוהבת לעזור לדברים לגדול. ‫- את בהחלט אוהבת.
‫נראה שאתה לא אוכל.
‫משהו קרה? ‫- כן...
‫אני לא רעב כל כך, ‫אכלתי ארוחת צהריים מאוחרת.
‫כן? באיזו שעה? ‫- ב-16:00.
‫ב-16:00? למה אכלת ב-16:00 ‫כשידעת שהוזמנת לארוחת ערב?
‫אני אגיד לך למה. ‫הייתי רעב מדי, אני חלש מאוד.
‫כן, הוא היה מורעב.
‫היית יכול לאכול רק חטיף, קרקר או משהו.
‫כן, סוזי, זה היה הרעיון. ‫- סוזן.
‫כן, סוזן, זה היה הרעיון, ‫אבל לא היו קרקרים בבית.
‫לכולם יש קרקר בבית. ‫- יש לך קרקרים בבית?
‫כמובן. ‫- בדרך כלל יש לי קרקר,
‫הפעם לא היה לי קרקר. הקרקר חיוני בחטיף.
‫אז הכנתי כריך. ‫- כריך?
‫היו עליו קצת בצלים צלויים...
‫הוא אוהב בצלים צלויים. ‫- חתכתי אותו לארבע חתיכות.
‫רציתי לאכול רק רבע, רבע אחד הפך לשניים,
‫ואז לשלושה...
‫הייתי במצב כזה. ‫- כן. סליחה.
‫נראה שאתה אדם שמתקשה לשלוט בעצמו.
‫אני אגיד לך משהו, בסדר?
‫כל רגע שאני ליד האישה הזו ולא נוגע בה,
‫אני מפגין שליטה עצמית גבוהה.
‫אז לא תאכל כלום הלילה?
‫נראה שלא. ‫- למה באת בכלל, אם לא התכוונת לאכול?
‫קודם כול, את לא תתחרטי שבאתי.
‫אני לא תוספת מבורכת כאן? ‫- תוספת מבורכת מאוד.
‫כן, אתם תראו. ‫אתם לא נתקלים באישיות כזו בכל יום.
‫זה בטוח. ‫- יש לי הרבה להציע, יותר מלאכול ארוחה.
‫איך הארוחה של כל האחרים? אמילי? ‫- היא טעימה.
‫כן. ‫- תודה, מרתה.
‫באמת. ‫- תראו את המזלג הקטן הזה.
‫מה הרעיון מאחוריו? ‫- זה מזלג סלט.
‫למה המזלג הזה צריך להיות קטן יותר ‫מהמזלג שאיתו אוכלים את המנה העיקרית?
‫למה אנחנו אוכלים על צלחות? ‫למה יש לנו סכינים?
‫למה יש לנו כוסות? ככה זה נעשה.
‫יש דברים שקיימים רק מתוך מנהג ‫והם חסרי כל היגיון.
‫זו בדיוק הנקודה שלי בנוגע לזכות הבחירה. ‫לפעמים דברים צריכים להשתנות.
‫כן. ‫- לחלוטין.
‫יודעים מה? איך התיאוריה הזו?
‫אנחנו צריכים לאכול את הסלט עם המזלג הגדול
‫כדי שנאכל בריא יותר ונאכל יותר סלט.
‫המזלג הקטן צריך להיות בשביל המנה העיקרית ‫כדי שנאכל פחות.
‫הבנתם את ההחלפה שעשיתי כאן? ‫- חדשנות.
‫אתה כל כך חכם.
‫מבריק. ‫- מה?
‫באמת יש צדק בדבריו.
‫אם תסתכלו על הסכינים, ‫תראו שהם באותו הגודל.
‫הם זהים.
‫כן, זהים. מי עוד היה מציע החלפת מזלגות? ‫אף אחד.
‫זה כמו לסעוד עם מדען. ‫- כן, אני תוספת מבורכת.
‫איפה עוד תמצאו הערות כאלו?
‫לא משני המאובנים האלו.
‫אני מעולם לא הייתי חושב על משהו כזה.
‫האדונים שעליהם אתה מדבר הם אזרחים למופת.
‫אלפרד הוא בעל בית החרושת הגדול ביותר ‫במערב ניו יורק.
‫אנחנו מעסיקים יותר מ-120 ילדים.
‫נוכל להרים כוסית?
‫כוסית, אדית? ‫- כן.
‫איפה היין, אגב?
‫אנחנו מרימים כוסית עם מים. ‫- זה מים?
‫אני מתנזרת ממשקאות חריפים. ‫- אם היה לנו יין אנשים היו משתחררים קצת.
‫אנחנו נמנעים מאלכוהול כאן. ‫- כן.
‫אנחנו, בתנועת ההתנזרות חושבים ש... ‫- תנועת ההתנזרות.
‫...שאלכוהול הוא רשע שצריך למגר.
‫אנחנו חיים חיים מלאי תכלית.
‫נראה שאת נהנית.
‫אני באמת נהנית. כן, אני נהנית. ‫אני עושה חיים משוגעים.
‫אבל את רואה כמה זה לא הוגן?
‫רק כי את לא אוהבת לשחות, ‫אף אחד אחר לא יכול להיכנס למים?
‫הבית שלי, הכללים שלי. ‫- אבל יהיה פורט אחרי ארוחת הערב?
‫אין פורט, הרברט. ‫- גם אין שרי?
‫התנזרות. בבית הזה, אנחנו חושבים
‫שאלכוהול הוא רעה חולה.
‫אתה בטח רואה את זה בבית החרושת. ‫- זו באמת בעיה.
‫הילדים שותים בבית החרושת גם כן. ‫- והם בוכים הרבה.
‫אתה בעד שילדים ישתו בבית החרושת, לורנס?
‫אני לא אוהב ילדים כל כך ‫שבאמת לא אכפת לי מה הם עושים.
‫סוזן? ‫- כן, יקירתי?
‫לא דיברנו על ההמצאה החדשה
‫שבדיוק התקנת, החשמל.
‫המנורות והנברשות האלו כל כך יפות.
‫אני לא בטוח לגבי זה,
‫יש משהו בדרך שבה הנר מאיר ‫שאני עדיין מעריך.
‫אני מעדיף יותר שומן בקר ושעווה.
‫אני מאמינה בקדמה. ‫- נכון, והחשמל בטוח יותר.
‫בטוח יותר משעווה ומלהבה? ‫- ועוד איך.
‫איך קוראים לך שוב? ‫- הרברט.
‫הרברט, בסדר.
‫רציתי לזכור
‫למקרה שאי פעם ניתקל זה בזה שוב,
‫כי זו לא תהיה פגישה מתוכננת.
‫למה אתה רומז, אדוני?
‫אני חייב להגיד, החשמל הזה ‫הוא הדבר הכי נהדר שאי פעם קרה.
‫אני חייב להשיג אחד כזה. ‫מי הוא איש החשמל שלך?
‫אני לא זוכרת. ‫- באמת? את לא זוכרת?
‫באמת? בכנות, את לא זוכרת?
‫אדית, אני צריכה לדבר איתך על הרטבים.
‫בבקשה תפגשי אותי במטבח. ‫- תסלחו לנו.
‫תראו את האישה הזו. ‫- אוי, תפסיק.
‫אי פעם ראיתם יופי כמו זה? ‫- היא נפלאה.
‫קשה להאמין ששתי הנשים האלו ‫הגיעו מאותו הרחם.
‫אחת מהן בטח מאומצת. ‫- אני צריך משקה.
‫באמת? ‫- בהחלט.
‫פרחח שכמותך. ‫- הו, לורנס.
‫מה לא בסדר איתך שהבאת לבית את האידיוט הזה?
‫אני מחבבת אותו מאוד, סוזן. ‫את קשה איתו מדי.
‫אני לא, משהו לא בסדר איתו.
‫הוא פיקח כל כך. ‫הקטע עם המזלג הקטן היה גאוני.
‫נו, באמת. הוא גרוע יותר מאמן הקרקס ‫שהבאת הביתה פעם אחת.
‫אמרתי לך לעולם לא להזכיר ‫את שמו של קארל, "בולע החרבות".
‫את צודקת, הגזמתי.
‫היה צדק בדבריו של לורנס.
‫אני באמת הזמנתי אותו. ‫הוא צריך להודות לי, לא לך.
‫טוב, אני אנסה להיות פתוחה.
‫אני אנסה להיות סובלנית, למענך, ‫כי אני אוהבת אותך.
‫תודה, סוזן. ‫- מה אני אעשה איתך?
‫לחיי האורח החדש האהוב עליי בשולחן. ‫- מה לעזאזל אתה חושב שאתה עושה?
‫זה אלכוהול? ‫- לא, זה מלחת אשלגן.
‫מלחת אשלגן בתחת שלי.
‫הוא עוזר לדכא את החשק המיני שלי.
‫אחרת, האישה המסכנה, אני מפחד עליה.
‫אדית! ‫- סליחה, סוזן.
‫אתה השפעה רעה מאוד, לורנס.
‫לא כולנו מושלמים כמוך, סוזן.
‫זה עושה אותו הדבר בשביל נשים. ‫את יכולה לתאר לעצמך את המשיכה פה.
‫טוב, בואו נמשיך הלאה.
‫אני לא צריכה לדמיין את זה.
‫סוזן, את מוכנה לפגישה הגדולה שלך ‫עם הקונגרס?
‫אני מתרגשת כל כך.
‫ניסחנו תיקון לחוקה
‫שאותו נציג לקונגרס
‫כדי שנשים יקבלו את זכות ההצבעה!
‫הקשיבו, הקשיבו. ‫- כן.
‫כן!
‫שמעת אותה?
‫אתה מקשיב לזה? ‫- כן.
‫זו בדיחה טובה. ‫- זה מצחיק.
‫מה כל כך מצחיק בזה? ‫- את לא רצינית.
‫אני רצינית מאוד.
‫השקעתי את חיי בעבודה לקראת זה. ‫- זה אכן יום עצוב.
‫במבט שטחי זה נשמע מגוחך.
‫נשים לא יכולות להצביע.
‫למה לנשים לא צריכה להיות הזכות להצביע?
‫אנחנו עושים לכן טובה ‫כשאנחנו לא מאפשרים לכן להצביע.
‫גברים ונשים נבראו שווים בעיני האל.
‫כן. ‫- צריך להיות לנו שוויון זכויות.
‫כן. ‫- נו, באמת, סוזי.
‫סוזן. ‫- נו, באמת, סוזן.
‫למה לנשים לא צריכה להיות הזכות להצביע?
‫בדיוק, לורנס, למה?
‫אני חושב שיש לי רעיון.
‫יש לי רעיון.
‫אני גורס זאת בנוגע לזכותן של נשים להצביע.
‫אני חושב שאם אישה מושכת ויכולה להשיג גבר,
‫לא צריכה להיות לה זכות הצבעה.
‫אישה יפה כמו אדית צריכה להיות בבית,
‫לבשל, לטפל בילדים,
‫אבל אחרות,
‫שלא מושכות בשום דרך את המין השני,
‫נשים כוחניות, נרגנות, ‫מכשפות, בתולות זקנות,
‫לנשים האלו צריכה להיות זכות הצבעה.
‫זו פשרה טובה. ‫- הרעיון הזה נשמע הגיוני.
‫מי מכריע בעניין הזה? ‫- אני אשמח לעשות את זה.
‫ולמה אתה? ‫- כל גבר יכול לעשות את זה.
‫כל גבר עם חוש ראייה. ‫- למשל, אדית,
‫אני מצטער מאוד, ‫אבל יקירתי, את לא יכולה להצביע.
‫תודה. ‫- אלינור, גם את לא יכולה להצביע.
‫מרתה, את לא תצביעי. ‫- היא מקסימה מדי.
‫קלרה, אני מצטער כל כך.
‫ואת, סוזן.
‫את...
‫את יכולה להצביע. ‫- מה? כי למה?
‫את יודעת, כי... כן, את יודעת.
‫תודה על הרשות שלך, לורנס, ‫אבל אני לא צריכה אותה.
‫אליזבת קיידי סטנטון ואני ‫כתבנו את התיקון לחוקה,
‫ונקווה שרוב הגברים בקונגרס ‫לא חושבים כמוך, לורנס.
‫שמתי לב שאת מבלה הרבה זמן ‫עם אליזבת קיידי סטנטון הזו.
‫אנחנו קרובות מאוד, ‫אנחנו עובדות ביחד כבר שנים.
‫כן, אתן קרובות מאוד. ‫- כן, היא עזרה לי לכתוב את התיקון לחוקה.
‫יש שיגידו, שאתן קרובות מאוד, מאוד.
‫אני מתחילה להרגיש ‫שאולי הגיע הזמן שתעזוב, לורנס.
‫אני חושב שכדאי שנצביע. ‫- בואו נצביע.
‫מי חושב שהגיע הזמן שלורנס יעזוב?
‫לא, רק הגברים יכולים להצביע כמובן.
‫אדית, תסלחי לי,
‫אבל אני חושבת שאתה פאקינג צריך ‫לעוף מהבית שלי, לורנס.
‫אכלת לפני שבאת, אתה לא אוהב את המזלגות,
‫אתה לא אוהב את האוכל, אתה שותה בשולחן שלי ‫ועכשיו אתה לא רוצה שנצביע.
‫בבית הזה, לנשים יש זכות הצבעה!
‫עוף מכאן! ‫- מה? את מסלקת אותי?
‫פאקינג צא מכאן!
‫טוב! אני עוזב, סוזי.
‫קדימה, אדית. בואי נלך.
‫אני מצטערת, לורנס.
‫היא אחותי.
‫עכשיו עוף מכאן!
‫טוב... ‫- בסדר.
‫אולי עכשיו נוכל לאכול ארוחת ערב נחמדה.
‫אז... אה, הנה הוא בא.
‫ועוד דבר אחד, סוזן ב' אנתוני.
‫את לא צריכה להגיד לי ‫מה המשמעות של הב' בשם שלך.
‫ולכי תתמזלגי במזלג קטן.
‫לכי תתמזלגי במזלג קטן!
‫החוצה!
‫ב-20 ביולי 1969,
‫ניל ארמסטרונג ואדווין באז אולדרין ‫הפכו לאנשים הראשונים שהלכו על הירח.
‫ארמסטרונג יצא ראשון
‫ואמר את המילים המפורסמות, ‫"זהו צעד קטן לאדם,
‫"צעד גדול לאנושות."
‫זו היתה פסגת ההישגים במסעות בני האדם,
‫שהפכה אפילו ליותר מרשימה כשמביאים בחשבון
‫שהם שעטו בחלל במשך ארבעה ימים ‫בקפסולה קטנטנה ממתכת,
‫שנשלטה על ידי מחשב של נאס"א
‫שהיה חלש פי מיליון מהסמארטפון שלכם.
‫במהלך המסע, ניל ובאז היו בתקשורת קבועה
‫עם מרכז הבקרה ביוסטון, ‫ולאחרונה פורסמו קלטות חדשות
‫ששופכות אור אחר על המסע שלהם.
‫הגובה כעת הוא 6,400 מטר. ‫עדיין נראה טוב מאוד.
‫יוסטון, תנו לנו קריאה על ההתראה של 12:02.
‫בסדר, זה נראה טוב שם, ניל. ‫הגובה כעת הוא 6,400 מטר.
‫אתם נראים לנו טוב, עיט. ‫- קיבלתי.
‫היי, איזו מתנה קנית לבחורי השיגור?
‫מה? מתנה לבחורי השיגור?
‫על מה אתה מדבר? ‫- קניתי להם מחבטים.
‫קנית לבחורי השיגור מתנה? אתה צוחק עליי?
‫למה עשית את זה? ‫- טוב, הם שולחים אותנו לירח.
‫לא קניתי להם כלום. ‫- זה בסדר.
‫לא, הם בטח חושבים שאני איזה קמצן
‫או כפוי טובה או משהו.
‫אני בטוח שהם לא חושבים ככה. ‫- טוב, זה נראה לי מוזר
‫שאתה קנית להם משהו ואני לא.
‫הם בטח ידברו על זה.
‫כשאתה הולך לארוחת ערב אצל מישהו, ‫אתה מופיע בידיים ריקות?
‫כן.
‫טוב, זה רע. ‫- למה זה רע?
‫אם אני צריך לעצור לקנות להם משהו ‫בדרך לארוחת הערב,
‫אני אפילו לא רוצה ללכת.
‫אל תזמינו אותי בכלל. ‫- טוב, לא היתה לי כוונה רעה.
‫זו היתה פשוט מחווה נחמדה.
‫כן, בדיוק, ‫אלו הדברים שאני אף פעם לא חושב עליהם.
‫אני צריך שמישהו יספר לי על המחווה שלו
‫כדי שאוכל לחזור על המחווה הזו.
‫אני אף פעם לא חושב על מחוות. ‫- זה רק היה משהו קטן.
‫קנית לבחורי השיגור מתנה.
‫גובה 1,280 מטר.
‫יש לכם אישור לנחיתה, עבור.
‫קיבלתי. אישור לנחיתה, 1,200 מטר.
‫לא היה הורג אותך לספר לי. ‫אני לא מבין איך יכולת לא לספר לי.
‫טוב, תביא להם מתנת חזרה. ‫- מתנת חזרה?
‫כן, תביא להם משהו מהירח, תביא להם אבן.
‫אבן? ‫- כן.
‫השתגעת לגמרי? אני שומר את האבנים לעצמי.
‫אתה תשמור את כל האבנים מהירח?
‫כן, אני אקח הרבה אבנים.
‫הרבה מהן.
‫אתה תבלע את האבנים? ‫- לא, הבאתי שק כביסה.
‫הבאת שק כביסה לאבנים? זה לא מדעי במיוחד.
‫אני אשים את האבנים בשק הכביסה. ‫אלו אבני ירח, טיפשון.
‫הן לא נבדקו.
‫תשמע, אנחנו יכולים להרוויח ‫מיליוני דולרים מהאבנים האלו, תהיה חכם.
‫אתה יכול להרוויח מיליוני דולרים ‫מהרצאות בפני קהל.
‫אתה לא צריך להחזיר איתך אבנים מהירח ‫ופשוט לחלק אותן או למכור אותן.
‫בסדר, חסר לך שתגיד משהו. ‫- אני מתנצל.
‫לא התכוונתי להרגיז אותך. ‫- טוב, זה באמת מעצבן אותי.
‫אני מצטער. ‫- בוא נשכח מזה.
‫אפשר רק לעצור לרגע?
‫אנחנו עומדים לנחות על הירח, קדימה.
‫אנחנו נוחתים על הירח!
‫אנחנו נוחתים על הירח.
‫המסר התקבל, אתם רשאים להתחיל בנחיתה. ‫900 מטר.
‫קיבלתי. יורד ל-900 מטר, עבור. ‫- נתוני מכ"ם טובים.
‫אנחנו בשלבי הגישה כעת. הכול נראה טוב.
‫היי, אגב, אני חושב שיש לי שורה די טובה
‫לרגע שבו אצעד על הירח בפעם הראשונה.
‫מה? מה זאת אומרת?
‫אני אהיה האדם הראשון שיצעד על הירח,
‫אני חייב להגיד משהו משמעותי, משהו רציני.
‫אני חושב שמצאתי משהו. ‫- מי אמר שאתה תעשה את הצעד הראשון?
‫הם אמרו. ‫- מי זה הם?
‫נאס"א, בחורי השיגור.
‫אז עכשיו אתה זוכה ללכת על הירח ראשון?
‫אף אחד לא סיפר לי על זה. ‫- הם סיפרו לי.
‫הם לא סיפרו לך? ‫- לא.
‫בכל מקרה, אז מה אתה חושב על המשפט הזה?
‫"זהו צעד קטן לאדם,
‫"צעד גדול לאנושות."
‫הוא מעפן.
‫בחיי, הוא מעפן. הוא נוראי.
‫מה... ‫- הוא כל כך נדוש.
‫הייתי יכול לחשוב על שורה הרבה יותר טובה
‫מאשר ה"צעד קטן לאדם" המשעממת הזו.
‫אתה יכול לחשוב על משהו טוב יותר? ‫על מה חשבת?
‫אני יכול לחשוב על משפט טוב יותר בשינה שלי. ‫- אז תן לי שורה, אם זאת לא טובה.
‫"קח אותי לירח ‫ותן לי לשחק בין הכוכבים."
‫כמו בשיר. ‫- איזה שיר?
‫זה שיר שנקרא, "קח אותי לירח". ‫- "קח אותי לירח"?
‫סינטרה. ‫- אף פעם לא שמעתי עליו.
‫אף פעם לא שמעת את השיר ‫אבל ציטטת את המילים שלו בצורה מושלמת?
‫אולי פשוט תקפוץ לירח ‫ותתחיל לשיר, "רוח קיץ"?
‫"קח אותי לירח ותן לי לשחק בין..."
‫"תן לי לראות איך האביב נראה ‫בצדק ובמאדים."
‫אה, כן... שיט, אתה צודק, זה באמת שיר.
‫אולי כשתנחת על הירח תוכל להגיד להם,
‫"היי, אם אצליח כאן ‫אני אצליח בכל מקום"?
‫בסדר, מה דעתך על זה? אני ארים אבן, בסדר?
‫אני אעמיד פנים שאני אוכל אותה, ‫ואני אגיד...
‫גאודה! ‫- גאודה?
‫כן, גאודה, הגבינה.
‫כן, הבנתי את זה. ‫- זה מצחיק. אין לך שום חוש הומור...
‫זה הקטע שלך, אין לך שום חוש הומור.
‫אני יכול לספר בדיחה אחרי בדיחה ‫ואתה לא תבין כלום.
‫מה? ‫- הם היו צריכים לבקש ממני לחשוב על שורה,
‫כי אני יצירתי. ‫- כן, אתה כל כך יצירתי שהעתקת מסינטרה.
‫אתה יודע, השתתפתי בהרבה מחזות בתיכון. ‫- בסדר.
‫גילמתי את רוברט בראונינג ‫במחזה "משפחת בארט מרחוב וימפול".
‫הייתי מעולה.
‫רק כי השתתפת במחזה ‫"משפחת בארט מרחוב וימפול" בתיכון,
‫זה לא אומר שאתה יצירתי.
‫אתה יודע מה? כתבו על המחזה ‫ביום שלמחרת בעיתון בית הספר,
‫"באז אולדרין הוא רוברט בראונינג." ‫הם הדגישו את המילה "הוא".
‫אתה זוכר שורות משם? ‫אולי תוכל להגיד אחת מהן כשתלך על הירח.
‫עיט, כאן יוסטון, ‫יש לכם אישור להתחיל בהנמכה הממונעת.
‫קיבלתי, מתכונן לנחיתה.
‫הכול תקין, אותו הזמן, הכול תקין.
‫אתה מניאק.
‫עכשיו אני יודע למה נתת להם את המתנה,
‫כי אתה רצית ללכת על הירח ראשון...
‫מה? ‫- שיחדת את דרכך לירח!
‫נתתי להם מתנה כי זה מה שעושים.
‫מי נותן לצוות שיגור מתנה? ‫אני מתערב שאף אחד אף פעם לא נתן להם מתנה.
‫אף אחד מעולם לא נשלח לירח לפנינו!
‫אלוהים, אתה כל כך נואש. אתה כזה צבוע.
‫אני צבוע? ‫- כן.
‫אדווין. אתה קורא לעצמך "באז",
‫למה? כי זה נשמע מגניב? ‫קוראים לך אדווין אולדרין.
‫גם אני הייתי מחליף את השם ‫כי ה-ין' בשני השמות נשמע מוזר.
‫אני מצטער כל כך. ‫- אז נתת לעצמך שם
‫שמתאים לילד בן עשר, באז. ‫- כן.
‫תן לי להגיד לך משהו, חתיכת שמוק. ‫כשהייתי בן חמש,
‫במקום לצלצל בפעמוני הדלת של החברים שלי ‫הייתי עומד בחוץ ועושה,
‫"באז, באז, באז!" והשם הזה ממש תפס.
‫כל האמהות אהבו את זה, "באז כאן."
‫אני לא חושב שזה נכון. ‫- אתה חושב שאני ממציא את זה?
‫אני חושב שאתה מלא בשקרים. ‫- אני מלא בשקרים?
‫כן, סיפרת לי ארבע פעמים שעשית סקס ‫עם הבת של רוקי מרציאנו.
‫באמת עשיתי סקס עם הבת של רוקי מרציאנו ‫וזה היה נפלא.
‫אין סיכוי שרוקי מרציאנו היה נותן למישהו ‫כמוך, שקוראים לו באז, להתקרב לבת שלו.
‫רוקי מרציאנו פגש אותי, הוא ממש חיבב אותי.
‫אז אל תגיד לי שרוקי מרציאנו ‫לא היה נותן לי לעשות סקס עם לוסי,
‫כי הוא נתן לי, וגם לוסי נתנה לי.
‫הוא "נתן" לך לעשות סקס עם הבת שלו? ‫זה כבר נשמע...
‫איזה מין סידור מטריד ‫היה לך עם רוקי מרציאנו?
‫עיט, הכול בסדר שם למעלה?
‫אנחנו רק יורדים... 200 מטר. ‫- עיט, יש לכם אישור לנחיתה, עבור.
‫אני אגיד לך מה, ניל.
‫אני לא מאמין שנאס"א אמרו לך ‫שאתה תהיה הראשון על הירח.
‫הם אמרו, אני לא שקרן. ‫- לא, הם לא.
‫אתה שקרן. ‫- אתה שקרן.
‫אתה שקרן! ‫- אתה שקרן!
‫קיבלנו אישור נחיתה, עיט.
‫כאן בסיס השלווה. העיט נחת.
‫העיט נחת. ‫- העיט נחת.
‫העיט נחת. ‫- העיט...
‫העיט נחת. ‫- נחתנו.
‫כן, נחתנו... כן.
‫בסדר, המנועים הושבתו. הכול נראה טוב, עבור.
‫יש לנו אישור.
‫האי-וי-איי מתקדם מצוין.
‫תפסיק, אתה הורס את הנחיתה על הירח, ‫אנחנו בשידור חי.
‫שקרן מנוול!
‫תחזור פנימה!
‫זהו צעד קטן לאדם,
‫צעד גדול לאנושות.
‫תחזור לכאן! מנוול שכמותך!
‫אתה הורס את זה, אדווין.
‫קוראים לי באז.
‫חתיכת מניאק! ‫- אתה קמצן מדי.
‫קנית לצוות השיגור מתנה. ‫- הבחורים האלו שונאים אותך.
‫זו הסיבה שהם לא רצו שתלך ראשון.
‫חתיכת חנפן.
‫רד ממני!
‫המשקפיים שלי! ‫- אני שונא אותך!
‫תורגם על ידי: אורלי ריצ'מן